Översättning: Joakim Sandström
Synk: stoffinho17
Vår planet är verkligen en blå plats.
Vatten täcker större delen av världens yta.
Här är vi de utomstående.
Men under vågorna frodas en grupp:
Fiskarna.
Fiskarna är havens härskare.
Segelfisken är snabbast av alla.
Deras snabbhet gör dem till ett av havets mest fruktade rovdjur.
Utanför Mexikos kust har 30 segelfiskar omringat ett sardinklot.
Att fånga bytet kräver mer än bara fart.
l de skarpaste svängarna står fenorna för stabiliteten.
Den skärformade stjärten driver dem framåt-
-och den ståtliga ryggfenan skrämmer upp bytet.
Det går för fort för blotta ögat. l slow motion blir utmaningen tydlig.
Det är svårt nog att välja ut ett offer.
Den slår det ur balans och delar på stimmet.
Det kräver utomordentlig skicklighet.
Alla försök lyckas inte.
När fler segelfiskar ansluter kan alltid nån annan ta vid.
Sardinstimmet utplånas metodiskt.
Segelfiskar är ledande rovdjur. Väldigt lite kan hota dem.
Men det gäller inte för majoriteten av alla fiskarter.
För de flesta fiskar är havet extremt farligt.
En del tillgriper alla medel bara för att överleva.
Flygfiskar.
Ovanför vattnet svävar de på förlängda fenor-
-och lämnar rovdjuren långt bakom sig.
Fiskar på flykt.
Att fly från rovdjur är inte flygfiskens enda prövning.
De måste även skydda sina växande ungar.
De här flygfiskarna söker efter det som gör det möjligt.
l ett så vidsträckt hav är det inte lätt.
De har tur. Ett palmblad.
Det är en liten ö, på drift i ett enormt hav.
Precis som en ö ger den skydd, inte åt flygfiskarna, utan åt äggen.
Honorna lägger ägg på flotten, där hanarna befruktar dem.
De första fiskarna lägger ägg och de får med sig de andra.
Snart har tusentals gett sig in i kalabaliken.
Otaliga strängar av ägg läggs.
Flotten bÃ♪rjar gunga under tyngden.
Det bÃ¤sta stÃ¤llet att lÃ¤gga Ã¤ggen Ã¤r inuti palmbladet.
För en del är det livsfarligt och levande fiskar blir begravda.
Flotten börjar sjunka under tyngden av alla ägg.
Det här är ingen katastrof.
När de sjunker ökar äggens chanser att överleva.
Om bara några dagar, gömda i djupets trygghet, kläcks de.
Andra fiskar skyddar sin avkomma på olika sätt.
En del tillgriper mer extrema metoder för att ta hand om dem.
l södra Australiens grunda vatten bor många märkliga varelser.
Det är en sagovärld med sjöhästar...
...stjärnkikarfiskar...
...och stingrockor.
lngen kan mäta sig med flikfiskens skönhet.
De små fenorna slår frenetiskt så att inte strömmen ska dra med den.
Det är början av våren, när flikfiskarna inleder parningen.
l kvällsljuset börjar de dansa.
l en elegant duett återspeglar varje partner den enas rörelser.
Mörkret kommer snart att fälla en slöja över paret-
-men de kommer att dansa vidare in på natten.
Två månader senare avslöjas resultatet av parningen.
Det är hanen. Det är han som bär äggen.
Han har flera rader inbäddade på sin svans.
Den kvällen överförde honan sina ägg till honom.
Sen dess har hanen ensam tagit hand om dem.
Genom att bära dem med sig har han skyddat dem.
Nu ska han få lön för sin möda.
Äggen är färdiga att kläckas.
En stilla sommarmorgon föds en flikfisk, med gulesäcken kvar.
Sjögrässängen skyddar äldre flikfiskar som redan kan äta själva.
Även om de sköttes om väl av sin far ska de nu klara sig själva.
Det finns fiskar som skyddar sina små en mycket längre period.
Sydvästra Stilla havet.
En convict blenny. Den är något av en marinarkitekt.
Under jorden har den skapat en labyrint av tunnlar.
Den här fullvuxna fisken lämnar aldrig sin håla.
Vad den äter är ett mysterium.
Men den bor inte här ensam.
Från en annan ingång kikar ansikten fram.
Det är unga convict blenny.
Till skillnad från föräldrarna är inte de unga bundna till hålan.
När de börjar strömma ut blir en rännil till en flod av fiskar.
De är flera tusen.
Alla hjälper till med sysslorna.
Flera händer underlättar arbetet.
De unga fiskarna simmar tusentals kilometer och slukar plankton.
Det de vuxna äter måste på nåt sätt ha med de yngre att göra.
Om de matar föräldrarna genom att stöta upp maten-
-eller på nåt annat sätt vet vi inte.
Oavsett svaret så förser de unga sina föräldrar med mat-
-och får i gengäld tak över huvudet.
Att skapa avkomma är bara en utmaning.
Hitta mat och boplats är andra prövningar fiskarna står inför.
Kaliforniens kust. Här bor en uppsjö arter.
Allt liv betyder att konkurrensen om utrymme är hård.
Gamla snäckor värderas högt.
Den här bebos av en Neoclinus blanchardi.
De här fiskarna är exceptionellt grälsjuka.
Det måste de vara för att försvara sin bostad.
En bläckfisk.
Av misstag har den klampat in på Neoclinus blanchardis territorium.
Det tolereras inte.
Bläckfiskens slag håller Neoclinus blanchardi på avstånd.
Det ligger mer bakom beteendet än bara ett dåligt humör.
Den måste försvara sitt ställe för att få tillräckligt med mat.
Bläckfisken var en konkurrent.
Krabbor är inte det lättaste munsbiten.
På grund av bristen på utrymme blir det alltid bråk om gränserna.
Speciellt med andra Neoclinus blanchardis.
Den här har kommit för nära.
Trots extravaganta hot är ingen beredd att kapitulera.
En framgång. Den återvänder snabbt till snäckan.
De kan aldrig slappna av. Konkurrensen är för hård.
En del fiskar flyttar till ställen där det finns färre rivaler.
En slamkrypare. En fisk som lever större delen av livet utanför havet.
Den kan gå på land och andas luft.
Dess liv skiljer sig mycket från de flesta fiskars.
En fisk utanför vattnet, måhända...
...men de stormtrivs här i Japan.
Vad har gjort den här omvälvningen värd mödan?
Svaret finns i leran.
När tidvattnet drar sig tillbaka blottas en gyttjig strand.
Solljus träffar den rika dyn-
-och små växter och djur blomstrar där.
Allt är mat för slamkryparen.
Men livet på land är inte problemfritt.
Det är svårt att hitta nån att para sig med.
När man hoppar högt över leran blir man sedd.
Med ögonen ovanpå huvudet håller den utkik efter vänner och fiender.
Hanarna slåss med de som gör intrång på deras område.
De får även akta så att de inte torkar ut i solen.
Genom att rulla sig i slammet hålls skinnet svalt och fuktigt.
För den här mindre varianten är det bättre att gå under jorden.
Han gräver en tunnel ner i leran.
Hans hög med avfall ger en bild av utgrävningens omfattning.
Tidvattnet svämmar över tunneln två gånger om dagen-
-så underhållet är väldigt krävande.
Tunneln är mer än ett skydd mot solen.
Den har ett annat väldigt viktigt syfte.
Tunneln är U-formad. Längst in finns en försluten kammare.
Väggarna är fulla av ägg.
Äggen förvaras i luften, eftersom den är rikare på syre än vattnet.
Problemet är att luften här inte räcker så länge.
Hanen simmar till tunnelns öppna ände för att insupa frisk luft.
Sen återvänder han ner i tunneln och släpper ut den i äggkammaren.
Han fyller på det syre som äggen är beroende av.
Han gör om det hundratals gånger tills de små kläcks.
Den här livsstilen är väldigt krävande-
-men slamkryparen har hittat en lösning på alla problem.
Det hårda livet i havet har fått andra fiskar att lämna det.
lnte till förmån för land, utan för sötvatten.
Hawaii är planetens mest avlägsna ögrupp.
De här pölarna ser ut som ett perfekt ställe för fiskar.
Det är avskilt och fritt från rivaler och rovdjur.
Men få av dem bebos av fisk, av ett väldigt avgörande skäl.
lngen fisk kan väl simma upp för det här?
En fisk från havet har för avsikt att kolonisera de här strömmarna.
Det är en liten smörbult, som även är bergsbestigare.
Med bäckenfenor sammansmälta till en skiva som fungerar som sugmun-
-behöver smörbulten bara en hinna av vatten att klättra genom.
Pionjären får snart efterföljare, möjligen genom doftspåren.
De klättrar vidare, hela tiden uppåt, mot strömmen.
Vattendroppar faller som bomber.
Falska ledtrådar spiller viktig energi.
En del måste vila.
För andra blir ansträngningen för hård.
Många dör i sina försök att nå toppen.
Mot alla odds lyckas några tappra individer nå toppen.
De kommer till en nära nog perfekt fiskmiljö.
Där kan smörbultarna äta, växa och para sig i fred.
Med tiden kommer deras avkomma att svepas ut i havet-
-och cykeln upprepas på nytt.
Sötvatten är en utmaning för fiskar.
Det kan vara ont om näring i källvatten.
Fiskarna måste ta alla chanser att hitta mat.
Regnet som faller på bergen filtreras genom klipporna.
Det kommer ut som kristallklara dammar.
Dammar som är hem åt fiskar som barb.
Fiskarna delar vattnet med alla möjliga varelser.
Bland annat flodhästar...
De här gigantiska vegetarianerna är inget hot mot fiskarna.
De är faktiskt avgörande för deras överlevnad här.
Efter en natts betande i land-
-återvänder flodhästarna för en dag i det svalkande vattnet.
Barberna kommer för att möta dem.
Snart följs varje flodhäst av ett fiskstim-
-som väntar på sin frukost:
Flodhästspillning.
Men fiskarna är intresserade av mer än flodhästarnas avföring.
När flodhästarna når en viss plats i dammen ställer de sig och väntar.
Fiskarna börjar rengöra dem.
De tar bort fästingar, parasiter och andra läckerbitar.
För fiskarna är flodhästarna en ambulerande kafeteria.
Flodhästarna tycks njuta av känslan.
Det enda som stör festen...
...är behovet att ta ett andetag.
Rengöringen av flodhästens hud var bara förrätten.
Nu är det dags för huvudrätten.
Förutom hudvård tar fiskarna även hand om flodhästarnas tandhygien.
Det är ett upplägg som gagnar båda parter.
Men det kanske är fiskarna som vinner mest på det.
Tack vare flodhästarna kommer de åt den frodiga växtligheten-
-som de annars inte kommit åt, då den växer runt dammen, på land.
Att stå för rengöringsservice är ett bra sätt att få mat.
Det behövs rengöras även i havet.
Läppfiskens liv går ut på att ta bort parasiter från andra revfiskar.
Bland annat från taggmakrillar.
l normala fall skulle de sluka en så liten fisk-
-men de har ett förhållande, och båda känner till reglerna.
Med så många taggmakrillar och bara några få läppfiskar-
-kommer inte alla taggmakrillar att bli rengjorda.
Men allt det här livet lockar till sig andra rovdjur.
Silverspetshajar.
Revet skyddar de mindre fiskarna, men taggmakrillarna är oskyddade.
Det här kan vara en chans för dem att lösa sina rengöringsproblem.
De har upptäckt en möjlighet.
Hajarnas skinn är som sandpapper.
När taggmakrillarna stöter emot hajarna-
-blir de av med parasiter och dött skinn.
Det kanske är ett bättre alternativ än rengöringsfiskarna.
Snart följer en hel svärm taggmakrillar efter hajarna.
Alla är angelägna om att gnida sig mot dem.
Föga överraskande störs hajarna av den här uppvaktningen.
De återvänder till det blåa vattnet.
De lämnar revets invånare till att återuppta vardagslivet.
Korallreven är Jordens rikaste miljöer.
Med så många olika arter nära varandra är det inte förvånande-
-att en del fantastiska förhållanden har utvecklats.
En clownfisk, en liten, försvarslös invånare i revet.
Den har valt en hård bostadsplats bland en havsanemons tentakler.
Varje tentakel rymmer förlamande taggar som kan döda en fisk.
Men clownfiskarna är helt immuna.
För det här paret är anemonen som ett slott.
Så länge de omges av tentakler är de i säkerhet.
Därför väljer de att lägga sina ägg här.
När de noggrant har valt ut en plats börjar de preparera ytan.
Båda fiskar hjälps åt, men honan avgör när allt är klart.
Flera rader av små ägg läggs på stenarna för att befruktas.
De läggs så nära anemonen att de får vara ostörda.
De följande sju dagarna får de konstant omvårdnad.
Det är hanen som står för mycket av den.
Hans närmast besatta omtanke för äggen har en god anledning:
Hans plats i anemonen är långt från säker.
Honan följer alla hans rörelser.
Hon bestämmer, och motsvarar han inte hennes krav blir han dumpad.
Det står en mängd yngre clownfiskar i kö för att ta över.
Alla vill uppåt i hierarkin.
Hanen övertygar honan bäst genom att generöst sköta om äggen.
Han lägger all sin energi på att hålla dem rena och friska.
Äggen växer fort och snart syns deras små bultande hjärtan.
Han verkar ha gjort ett bra jobb.
Clownfiskarna kan gömma sig inuti en anemon.
De flesta fiskar har inte det alternativet.
En del kan bara undvika faran genom att gömma sig bland de sina.
l stim.
Tätt packade sticker ingen ansjovis ut.
Genom att känna av och reagera på grannens rörelser-
-kan flera tusen röra sig som en.
För ett rovdjur är det nästan omöjligt att välja ut en enda.
Stimmets sammanhållning är dess styrka.
Ändå handlar varje fisk utifrån själviska motiv.
Genom att röra sig tillsammans förvirrar fiskarna sjölejonen-
-att de tvingas leta nån annanstans efter ett mindre, lättare mål.
Stimmets storlek besegrade sjölejonen.
Men det finns fiskar som kan överlista såna strategier.
Utanför Sydafrikas kust skuggas det här enorma sardinstimmet-
-av en oxhaj.
Fler hajar ansluter till den hotfulla eskorten.
Stimmet har drivits in på det grunda av en kall havsström.
Det ger hajarna ett läge.
Hundratals har intagit position.
Hajar har ett unikt sinne.
De känner av de elektriska signaler som bytet avger när det rör sig.
Det är ett sjätte sinne som ger dem en fördel.
Men med hundratusentals fiskar hopträngda på grund-
-behöver hajarna bara förlita sig till snabbhet och smidighet.
När den första hajen har börjat jaga bryter snart en matfrossa ut.
Stimmets försvar är försvagat. De saknar utrymme att manövrera på.
Hajarna kan frossa vilt.
Trots alla förluster är stimmet så omfattande-
-att hajarna knappt påverkar dess storlek.
Fiskar samlas inte bara för att försvara sig i stim-
-utan även i andra kritiska skeden när de är redo att yngla av sig.
Det händer bara under några få dagar om året.
Snapper brukar leva ensamma, men de har simmat hundratals mil-
-för att samlas utanför Belize kust.
Längs det här revet utgör cubera- och fläcksnapper enorma stim.
Sextio meter ner vilar en kuslig kyla över scenen.
Men snart kommer det att hetta till.
Det är fullmånekväll. Tidvattnet är i rätt läge.
En stor pelare av fisk lämnar botten.
När de stiger genom vattnet bryter sig små grupper loss ur stimmet.
Varje utbrott leds av en hona med hanarna i följe.
När hon släpper ut sina ägg lägger de till sin sperma.
Genom att synkronisera sitt sammanstrålande-
-kan maximalt antal fiskar delta i massavynglingen.
Miljontals befruktade ägg släpps ut i havsströmmarna.
De hamnar i en farlig värld.
Valhajar - världens största fiskart.
Varje haj kan väga upp till tio ton.
Men de livnär sig på de minsta varelserna, även snapperägg.
Livet skapas, upprätthålls och förintas-
-simultant i en enda stor händelse.
Kampen för livet, inkapslat i ett enda tillfälle.
Haven är farliga platser att leva på-
-men fiskar har utvecklat fantastiska sätt att överleva på.
Deras förbluffande mångfald-
-resultatet av miljontals år av evolution-
-har möjliggjort deras framgång.
De dominerar den enda miljö vi ännu inte har gjort till vår egen.
Filmande under vatten innebar alla möjliga problem för teamet.
De kunde bland annat bara uppleva undervattensvärlden-
-så länge som luften på ryggen eller i lungorna räckte.
På tre år lyckades de filma några otroliga ögonblick i fiskarnas liv.
Haven utanför Yucatanhalvön i Mexiko-
-är en frodig jaktplats för segelfiskar.
Kameramannen Rick Rosenthal-
-ska ihop med sportfiskekaptenen Anthony Mendillo-
-försöka filma de här fantastiska djurens jaktbeteende.
Ätande fåglar leder dem till segelfiskarna.
Att ta sig till beteskloten och ner i vattnet fort är avgörande.
Var beredda!
De kommer att äta upp det.
Håll i er!
Visst kan de be Rick att skynda sig-
-men de här fiskarna kan simma i 95 km/tim.
Att hänga med i deras tempo är svårt nog.
Man vill vara i händelsernas centrum men inte bli delaktig i det.
En näbb på nästan en meter får garanterat fart på hjärtat.
Rick behåller fattningen medan segelfiskarna slukar sardiner.
Nästan lika fort som det började är det över.
Det gick vilt till idag. Väldigt vilt.
Det måste ha varit 50 segelfiskar, eller 49...
Väldigt aggressiva och hungriga fiskar, alla på hugget.
Jag fick sparka, sparka och sparka för att hinna med.
Efter ett tag var sardingänget uppätna så bara en remsa återstod.
Sen var det över.
Nästan 3 200 km bort på andra sidan av Karibiska havet-
-kör en annan besättning med lite annorlunda taktik.
De försöker filma flygande fiskar.
Teamet ger sig iväg i gryningen i fiskebåten "Hog Snapper".
Kontrasterna är skarpa mot den glimrande sportbåten i Mexiko.
Doug är redo att sätta igång.
De hoppas att de lokala fiskarna ska ta dem till rätt ställe.
Uppfattat...
När ni fångar dagens mat blir det middag, lunch och frukost.
Det är ingen stor båt. Teamets sovrum har blivit till kök.
Det blir stekt bacon och stekt ägg till frukost.
Jag är kocklärling, så jag får inte ha de vita gummistövlarna.
Snarare än att jaga händelserna på havet-
-får flygfiskteamet vänta på att fiskarna kommer till dem.
Flygfiskar ynglar av sig på bråte i vattnet.
Teamet förtöjer vid ett palmblad-
-för att vara i närheten om det börjar hända nåt.
De behöver inte vänta länge.
Tusentals fiskar har samlats under vattenytan.
Alla siktar in sig på palmbladet.
Palmbladet är inte det enda de försöker lägga sina ägg på.
Äggens tyngd sänker palmbladet-
-och avslutar ynglandet och teamets filmande.
Det är såna stunder man jobbar för. Allt var rätt.
Ljuset var rätt, blått vatten, och alla flygfiskar var helt galna.
-Tack, Barry! -Det var så lite så.
Nu siktar fiskarna in sig på nåt större.
De ynglar av sig direkt på båten.
Barry är oroad när drar upp en stor skiva med ägg.
Jag torkade bort det för cirka fem minuter sen.
Problemet är att det är för mycket flygfisk runt oss.
Om vi kör vidare med ljuset på kommer det bara fler.
Nu lägger de ägg på båten. Båten är deras mål. Det är inte bra.
Du är orolig för att båten ska sjunka.
Om fem timmar kommer det att vara 1 350 kg här. Då sjunker båten.
-Då får vi sluta för idag. -Ja, här kan vi inte stanna.
Bara fem minuters ynglande har producerat det här...
Teamet har inget annat alternativ än att åka vidare.
Dagen därpå söker man vidare efter flygfiskar.
Nu vill de filma fiskarna när de gör det de är kända för.
Vi har filmat när de ynglar av sig, men nu ska vi filma när de flyger.
Det blir en ordentlig utmaning.
Fiskarna är i närheten, men för långt bort för att filma.
Förloppet är imponerande. Oförutsägbart, men imponerande.
Det är för långt bort.
Antingen blir de bortjagade, eller så är de inte intresserade. Titta!
De är jättemånga!
Nästa dag bestämmer de sig för att pröva en annan taktik.
Nu kör vi!
Nu är de där de ska vara, men de sitter mitt i skottlinjen.
Trots att de bombarderas lönar sig strategin.
Det var otroligt. Vi satt länge i den lilla båten idag.
De sista två timmarna radade vi bara upp tagningarna.
Det ska bli spännande att se det. Det kändes väldigt bra.
Doug har rätt. Det fungerade.
Flygfiskarna lyfter och flyger, i 40 gånger långsammare hastighet.
Genom att arbeta med folk som är mer vana att fånga fisk-
-lyckades vårt team få unika insikter i fiskarnas okända värld.
Översättning: Joakim Sandström
Synk: stoffinho17