Översättning: Pernilla Hallgren
Synk: stoffinho17
Det finns omkring 30 miljoner växt -och djurarter på vår planet.
Varje individ är fångad i sin egen kamp för överlevnad.
Överallt, på land och i hav-
-finns enastående exempel på vad levande ting gör för att överleva.
Det här är Floridas kust.
Ärr på havsbottnen visar på ett djurs förträffliga strategi.
Det här är flasknosdelfiner, ett av jordens intelligentaste djur.
Deras byte är gäckande och snabba fiskar.
Men delfinerna har uppfunnit en helt ny jaktmetod.
Genom att trycka ner stjärten rör delfinen upp dy.
Och genom att simma i en cirkel-
-skapar den en ring av lera runt ett fiskstim.
Ringen fångar fiskarna precis som ett nät.
De får panik och hoppar för att undkomma.
Rakt i de väntade delfinernas munnar.
Ledardelfinen skapar en cirkel och resten samlas runt den.
De här delfinerna är de enda som använder tekniken-
-och det ger dem en fördel.
Såna fördelar kan vara skillnaden mellan liv och död.
l den här serien visar vi de spektakulära metoder-
-som djur och växter har utvecklat för att överleva.
Alla levande varelser möter nya utmaningar varje dag.
Och för att överleva måste vi på nåt sätt övervinna dem.
Kenya är känt för sina stora katter, de suveräna jägarna.
Geparder är specialister på att springa fort.
De är snabba men ömtåliga, och byggda för att jaga små byten.
De saknar lejonets styrka och vikt och kan inte ta större djur.
Men den här hanen jagar inte själv. Han vet att ensam inte är stark.
Här är de inte bara två, utan tre geparder.
Ett brödraskap.
Genom att byta taktik har de överrumplat sitt byte.
De har lärt sig att samarbeta och fälla stora byten.
En struts är både större och tyngre än en gepard.
Den kan inte flyga, men anfalla med en livsfarlig spark.
Honan är ännu inte medveten om faran.
Det här är farligt även för tre geparder.
Om en blir skadad kan de andra två inte fälla bytet.
Men om de lyckas blir belöningen desto större.
Hanen har sett en av jägarna, men bara en.
Han Ã¤r inte speciellt orolig.
Men plÃ♪tsligt Ã¤r de tre stycken.
Honan reagerar långsammare och geparderna byter måltavla.
De tre bröderna måste samarbeta för att fälla djuret.
Strutsen kan fortfarande dela ut en livsfarlig spark.
Än så länge vinner bröderna. Strutsarna har inget att sätta emot.
Även andra djur har utvecklat en överraskande taktik.
lnte med rå styrka utan med märkvärdiga vapen.
Madagaskar.
En underlig värld där inget är som det verkar.
Att jaga här kräver försiktighet och list.
l träden lever en mästare på bakhåll.
En bönsyrsa.
Den är en välkamouflerad, snabb och duktig jägare.
Men till och med bönsyrsan blir utmanövrerad.
Kameleonten.
Artens kamouflage är fantastiskt. Den byter färg efter omgivningen.
Ögonen rör sig oberoende för att se byten.
Den smyger mot offret tills den är precis inom räckhåll.
Den avfyrar sitt supervapen.
Tungan skjuter ut i en hastighet av 1 5 m/s.
Den både träffar och fångar bytet.
Men få jägare lyckas varje gång. För dem är jakten bara en måltid.
För bytet är insatsen högre. Det handlar om liv eller död.
När Antarktis går från vår till sommar-
-blir de istäckta sunden och vikarna isfria.
Och djur kommer hit för att hitta föda.
Det här är krabbätarsälar. De äter egentligen mest krill.
Små räkor som havet myllrar av.
På det här stora isflaket är krabbätarna i säkerhet.
Men i vattnet är de alltid på sin vakt.
Och de har en god anledning.
Späckhuggare.
Här i Antarktis äter många späckhuggare bara fisk.
Men de här djuren har specialiserat sig på att jaga säl.
Sälen simmar mot öppet vatten och är inte medveten om faran.
Förrän nu.
Nu har han problem. Hans enda chans är att gömma sig bakom isen.
Men han har blivit upptäckt och omringad.
Snabbhet är hans enda chans.
Han kämpar för sitt liv och håller sig nära isberget.
Han är trött och valarna gör sig redo för att döda.
Men jägare får inte alltid som de vill.
Sälens beslutsamhet och skicklighet-
-höll honom precis utanför räckhåll.
Och valarna drar vidare.
Späckhuggarna är duktigare på att jaga andra typer av sälar.
Krabbätarna gör för starkt motstånd.
Djur som lever ute till havs har ingenstans att gömma sig.
Men ju fler de är, desto säkrare blir de.
En fisk har utvecklat en annan flyktstrategi.
Den lämnar vattnet, flyr uppåt och flyger iväg.
Det kostar på, men flygfiskar kan glida hela 200 meter-
-för att undkomma rovdjur som jagar dem.
Alla djur är inte jägare. Många är istället vegetarianer.
Men även striden mellan djur och växter kan vara våldsam.
Boa Vista i centrala Brasilien.
Den här dalen är full av underliga stenar.
Det är inte naturliga formationer-
-utan resultatet av en lång kamp mellan ett djur och en växt.
Bruna kapucinapor är intelligenta djur.
De övernattar i grottor och letar efter mat på dagarna.
l dalen finns en särskild favorit - en kottepalm.
Palmerna har enorma frön.
Men de har starka skal som skyddar mot hungriga djur.
För kapucinerna är det här ett utmattningskrig.
De väljer det mognaste fröet och så börjar striden.
Första uppgiften är att slita bort det yttre skalet.
Han försöker inte knäcka nöten utan släpper den på marken.
Han har lärt sig att den behöver torka i en vecka först.
De här har han förberett tidigare. Han kontrollerar om de är klara.
Den här platta stenen är hans städ.
Och det här är en hammare.
Den är gjord av hårdare sten än städet.
Nu händer nåt helt otroligt.
Apornas användning av stenverktyg-
-kräver intelligens, planering och fingerfärdighet.
Nöten spricker och avslöjar en mustig, oljig kärna.
Ungarna härmar de vuxna, precis som människobarn.
Om de ska klara sig själva måste de lära sig att knäcka egna nötter.
Men inlärningsprocessen är lång och frustrerande.
De lär sig tidigt att det krävs rätt verktyg för att klara jobbet.
Det tar åtta år innan apan bemästrar konsten-
-och kan besegra kärnans försvar.
Men vissa växter har vänt på situationen och lever på djur.
Det här är en mycket sofistikerad fälla.
Betet består av söt nektar runt kanten.
Utlösaren är fina strån.
Två av dem måste vidröras inom tjugo sekunder.
Offret är en fluga som inte kan motstå växtens färg och nektar.
En.
Två.
Fällan slår igen så fort att flugan blir fångad.
Venusflugfällan smälter nu långsamt sitt offer.
Livets utmaningar handlar om mer än föda.
Alla djur fokuserar nån gång på fortplantning.
Ett djurs närmanden är häpnadsväckande.
Malaysia.
Den här underliga insekten har legat i dvala på marken.
l trädens säkerhet gömmer sig hanarna bland bladen-
-och påbörjar en otrolig förvandling.
Den avgör om de ska bli fäder eller inte.
Han sväljer luftbubblor och tvingar upp dem i huvudet.
Han pumpar ut dem i ögonens skaft. Det är som att blåsa upp en ballong.
Det här har gett arten dess namn.
"Den skaftögda flugan".
Efter några små, avslutande justeringar-
-är han redo.
Ögonen ser otympliga ut. Men de förbättrar förmågan att se rovdjur-
-och är avgörande när det gäller att locka honor.
På kvällen samlas honor och hanar.
Hanarna värderar varandra, öga mot öga.
Hanen med störst ögonspännvidd hamnar högst upp i hierarkin.
Stjälkarna är inte vapen, utan mätstickor.
De visar hur stor och stark en hane är.
Men det blir problem om två hanar har samma ögonspännvidd.
Då slutar tävlingen med bråk.
Besegrad.
Vinnaren har nu rätt att para sig med alla honor i närheten.
Flugornas kultiverade kamp om honorna är inte det enda sättet.
Vissa djur är betydligt våldsammare.
Det är torrperiod i Zambia.
Lagunerna är antingen uttorkade eller så leriga att djuren fastnar.
Med förödande konsekvenser.
Den här flodhästen har levt i en liten lagun.
Men den torkar och förvandlas till en dödsfälla.
Honorna som delade lagunen med honom har försvunnit.
Han kan inte stanna länge till.
Han behöver vatten och honor att para sig med.
Och här är de.
Nästan alla flodhästar i området har samlats i Luangwafloden-
-eftersom det är den sista platsen med djupt vatten.
Den här kröken kontrolleras av en mäktig hane.
Under torkan har många fler honor anslutit sig till hans hjord.
De lever gärna sida vid sida.
Men en hane som vill para sig måste först besegra storpampen.
Den vandrande hanen måste välja - underordna sig eller slåss.
Storpampen vann.
Han styr fortfarande över sin flodkrök-
-och får para sig med honorna.
Förloraren lever, men är utstött.
Han drar sig undan till en grundare del av floden.
Hans chans att bli far är borta för tillfället.
För vissa djur handlar det inte om att slåss, utan om att uppvakta.
Bland fåglarna kan sångerna och ritualerna-
-vara otroligt komplexa och vackra.
Under våren, på Oregons sötvattensjöar-
-förnyar doppingarna sina partnerskap.
Ceremonin inleds med graciösa duetter-
-där en partner följer den andras rörelser.
Men nu kommer det verkliga testet.
Bara de starkaste och trognaste-
-förenas i den sista, jublande dansen.
Djur som har ungar står inför nya utmaningar.
De måste skydda och mata sin avkomma.
l norra Stilla havets kyla lever en jätte.
En jättebläckfisk som är över fyra meter lång.
Hon jagar inte mat, utan en håla där hon kan gömma sig.
Hålan måste vara perfekt.
Hon ska leva här resten av sitt liv.
Hon bär på befruktade ägg.
Och när hon har kommit i ordning lägger hon dem.
1 00 000 stycken.
Under de närmaste sex månaderna tar hon hand om sin dyrbara kull.
Hon smeker dem med armarna för att hålla dem rena från alger.
Det här är hennes första och enda kull-
-så hon tar väl hand om dem.
Hon vaktar äggen och lämnar inte hålan en enda gång.
Hon äter ingenting, utan svälter.
Som en sista kärleksfull gest blåser hon vatten över äggen.
Små, fullt utvecklade bläckfiskar hoppar ut.
Bara några få överlever, men hon har hjälpt dem så gott hon kan.
Efter sin långa och ensamma vaka är hon död.
Uppoffringen gör henne till en av naturens mest tillgivna mödrar.
Här, 30 meter under Costa Ricas skogstak-
-ser en annan tillgiven mor till att ungarna får en bra start.
Den här pyttelilla, röda pilgiftsgrodan-
-vaktar sina befruktade ägg.
Medan äggen och ynglen utvecklas-
-skyddar hon och hennes partner dem från rovdjur.
Men de kan inte stanna här.
Myllan torkar ut och ynglen behöver vatten.
Hon måste göra nåt - fort.
Hon måste flytta dem, och tar ett yngel på ryggen.
Nu börjar en storslagen resa.
Men inte till en damm. Hon letar efter nåt mycket specifikt.
Resan för henne till foten av ett högt träd.
Och där börjar hon klättra.
För en så liten groda är det en maratonklättring.
Som om en mänsklig mor skulle bestiga Empire State Building.
Hon letar efter en växt, en bromelia, som växer på trädet.
l växtens mitt finns en vattenpöl.
En perfekt barnkammare för ett grodyngel.
Ungen glider ner.
Men det var bara ett av sex yngel.
Hon måste skynda sig ner och rädda de andra.
Hon bär varje yngel till en egen bromelia.
Men det finns ett problem till. Pölarna innehåller ingen föda.
Så det måste hon ordna.
Hon lägger ett obefruktat ägg i varje pöl som föda.
Sen lämnar hon sina yngel.
Men ett ägg räcker inte länge.
Så hon måste återvända var och varannan dag med fler ägg.
Under två veckors tid klättrar hon nästan en kilometer.
Det är en fantastisk bedrift för ett så litet djur.
Medan hon delar ut ägg får ynglet ben och svansen börjar försvinna.
En dag lämnar ynglet sin barnkammare-
-och klättrar ut i skogen.
Och modern får en välförtjänt vila.
Även fåglar är flitiga föräldrar.
De lägger ner mycket möda på några få ungar.
Men en förälder kan inte göra hur mycket som helst.
Längs den Antarktiska halvön har ringpingviner-
-pendlat från havet för att skaffa mat till sina ungar.
De stöter upp munsbitar med krill, fångad till havs.
En dag väntar ungarna förgäves. Föräldrarna kommer inte tillbaka.
Ungarna är ensamma. Det är den tuffaste tiden i ett djurs liv-
-och vissa klarar sig inte.
Hungern driver ner ungarna till stranden.
lnstinkten talar om att de måste ta sig ut till havs.
De har redan samlat på sig ett lager fett-
-och fjädrarna fungerar som en vattentät sköld.
Men de måste lära sig att simma.
Polarhavet är en tillräcklig utmaning-
-men vinden har vänt och nu är viken dessutom full av is.
lsen är ett problem för alla pingviner.
Men för ungarna är den en katastrof.
De måste ta sig ut på öppet vatten för att hitta mat.
En hungrig och modig unge visar vägen.
Han försöker skutta över isen medan de andra ser på.
Det är svårt att simma genom isen och det går långsamt.
En sjöleopard.
Ungen har inte lärt sig att undvika sälen.
Döden är oundviklig.
Sjöleoparden flår ungen-
-och sliter av en liten bit med varje kast.
Andra ser sin chans.
Men sjöleoparden är nu redo för sitt nästa offer.
Det är ett lotteri, och de som har tur tar sig ut på öppet vatten.
Slumpen är en del av livet som ingen varelse kan styra över.
Att klara utmaningarna, vare sig det handlar om mat eller fiender-
-är bara viktigt för den som antar den ultimata utmaningen.
Från en liten groda som ägnar veckor åt sina yngel-
-till en orangutang som tar hand om sin unge i åtta år...
Alla djur strävar efter att uppnå det ultimata målet.
Att föra generna vidare och säkra nästa generations överlevnad.
l naturen är det vad livet handlar om.
Under inspelningen av serien besökte våra team alla kontinenter.
Antarktis var den största utmaningen.
Många människor och organisationer hjälpte oss.
Ett plan som flyger förnödenheter till en forskningsstation-
-tog ett av våra team till Ross shelfis.
På andra sidan kontinenten seglade ett team-
-över Drake Passage för att nå den Antarktiska halvön.
Ett litet team gick i land på Deception lsland-
-för att tillbringa en månad i en pingvinkoloni.
2 människor och 200 000 pingviner.
Ett team följde med forskare som borrade sig genom isen-
-för att utforska en vacker och bisarr värld.
Men den mest ambitiösa filmningen engagerade fyra filmteam-
-en fransk seglare och försvarsdepartementet.
Vi hade två månader på oss att filma Antarktis två stora rovdjur.
Vi visste att ett av dem lurade utanför Rosenthal lsland-
-där de väntade på pingvinungarnas första dopp.
Mannen som tog oss dit heter Jerome Poncet.
Han var med på den första turen söder om polcirkeln-
-och har återvänt i 35 års tid. Han kan segla i Antarktis.
Hans båt The Golden Fleece är ingen isbrytare.
Men Jerome tar sig genom isen på ett unikt sätt.
Han föser ett isflak mot ett annat för att skapa en öppning.
När Jerome angriper ett problem ger han aldrig upp.
Så vi blir nog kvar här ett tag.
Jerome är fast besluten att ta sig igenom.
lsflaken väger hundratals ton, kanske till och med tusen ton.
Så vi måste verkligen pressa hårt.
Men vissa isflak är för stora.
Jerome har fastnat och tvingas lägga till för natten.
Att förtöja i 1 00 000 ton is är bara en vanlig dag på jobbet.
Det går långsamt. De måste hinna fram innan pingvinerna försvinner.
De tar sig fram och pingvinerna är kvar.
Pingvinungarna lämnar boet en viss tid på året.
Vi visste att de skulle dra till sig sjöleoparder.
Sjöleopardens tänder är större än lejonets.
Den kan öppna munnen 1 80 grader. Hur nära kommer Doug?
Väldigt nära...
Han tappar intresset för sin spegelbild-
-och återgår till att äta pingviner.
Det där var väldigt spännande. Vilken supersäl.
Han gav mig massor av intressanta bilder.
Men jag tycker synd om pingvinen. Den hade inte en chans.
Vi visste var sälarna fanns.
Men det var inte lika lätt att hitta det andra stora rovdjuret.
Antarktis späckhuggare är outforskade. Dags för förstärkning.
HMS Endurance är flottans inspektionsfartyg.
Hon övervakar Antarktis och ser förändringar varje år.
Vi har nu tagit oss en mil in i ett isflak-
-vilket bevisar hur mycket det har minskat-
-under de senaste fem eller sex åren.
Producent Martha Holmes och kameraman David Baillie-
-var ombord för att hitta späckhuggarna från luften.
Endurance har två helikoptrar-
-som stöd för forskare och hydrografer.
På den här resan får vårt team tid i en helikopter.
lngen har lyckats filma späckhuggare som jagar i Antarktis.
Våra två team kan bara filma tillsammans under några få dagar.
The Golden Fleece har spännande nyheter.
De har hittat späckhuggare som kan vara på jakt.
Navy 435, det här är The Golden Fleece.
-Vi har hittat späckhuggare. -Uppfattat, vi är på väg.
Det blåser rejält och vi har tur om vi lyckas filma.
Men vi kan alltid försöka.
Det här är The Golden Fleece. Vi har tappat bort späckhuggarna.
De befinner sig mellan oss och isberget. 1 00 meter från det.
Det är lättare för helikopterteamet att följa späckhuggarna från luften.
Tillsammans lyckas helikoptern och båten följa efter valarna.
De är fyra stycken nu. Fyra och fyra.
Ett väderomslag gör det möjligt att filma.
De simmade åt det hållet. Vi följer efter dem.
-Men jagar de? -De kommer närmare.
Oj, det är minst tolv stycken djur.
Doug ser en krabbätarsäl. Men har valarna sett den?
Håll den här kursen.
Det har de.
Kan vi gå närmare?
Det är över. De fick honom.
Den är kvar!
En kameraman som filmar vilda djur blir alltid överraskad.
Det tog två månader, men de lyckades.
Tack vare samarbetet med allt från en hel besättning till en skeppare.
Samarbete blev grunden för tre års filmande världen över.
Översättning: Pernilla Hallgren
Synk: stoffinho17