Svensk text: SSG - SweSUB Group © St1gge, Jonathan och Incubator
www.SweSUB.nu - För bättre texter
- Tidigare i Dexter. - De kör henne till sjukhuset.
Det liknar semestermördarens mönster.
Lundy ägnade hela sitt liv åt att jaga Trefaldsmördaren.
Det förklarar varför Deb lever. Jag ska leta igenom hans rum.
De här får inte bli bevismaterial.
Jag har Johnny Rose brottsregister. Han snattade med sin flickvän, Nikki.
Nikki! Lägg ner pistolen!
Vi har dem. Nikki Wald och Johnny Rose, Johnny är på väg till bårhuset.
Vi kan inte riskera att en försvarsadvokat utnyttjar er relation.
Batista måste förflyttas från mordroteln.
Jag skulle ha kommit tidigare men jag pratade med din hyresvärd.
Jag hade den tills hyresavtalet löpte ut.
Varför sa du att du sålde den?
- Hade du ingen relation med min far? - Det är inte jag.
Jag har gått igenom hälften av dokumenten. Nu kanske vi får svar.
Kan jag stå till tjänst? Jag hade valt konstruktionshammaren.
Du tvingar mig till det här.
Vad gör du?
Han hör inte hemma här. Jag fattar ingenting.
Trefaldsmördaren är en make...en far. Han är...
...som mig.
"IF I HAD A HAMMER"
En varg i fårakläder. Som får alla att tro att han är normal.
Går upp klockan sex...
...äter frukost klockan sju.
Är på jobbet halv nio. Skapar unga sinnen även på lördagar.
Äter lunch med lärarstaben vid tre. Middag klockan sex.
Fadern, maken, läraren... Allt för att smälta in.
Kamouflage är naturens slugaste trick.
Det är det här som gör ett hem. Ljudet av glada barn...
...värmen av ett fullt hus. Kylan av en arg fru.
- Är du klar nu? - Jag har några saker till att packa upp.
Det är till barnen. Är du hungrig så finns det mat i kylen.
- Jag skulle kunna ta en macka. - Brödet är slut.
Hon måste förlåta mig för lägenheten så småningom, eller hur?
Jag kanske borde spara den ändå.
- Hallå?! - Flytta på dig!
Jag bokade ett möte med den nya terapeuten imorgon.
- Den nya terapeuten? - Det är ett krisläge. Eller hur?
- SjÃ¤lvklart, vi gÃ♪r vad du vill. - Det Ã¤r fÃ♪r oss bÃ¥da.
Den hÃ¤r...ska inte vara hÃ¤r.
Kan du skjutsa mig till stationen? Batista ska förhöra Nikki Wald igen.
Hon erkände allt förutom att hon sköt mig och Lundy.
Det var Trefalsmördaren. Men jag kan inget säga, jag behöver försprång.
Morgan? Ja, jag vet var det ligger. Tack.
Jag måste dra. En har blivit ihjälslagen. Trefaldsmördarens senaste offer.
100 Ocean Gate?
Ja, hur visste du det?
Det var där som Lundy trodde att det skulle ske.
Vi kunde ha hindrat det om inte Nikki och hennes pojkvän hade skjutit oss.
Det kommer att ordna sig, Deb. Jag tänker döda Trefaldsmördaren.
- Kan du skjutsa mig till stationen? - Visst, jag släpper av dig på vägen.
Ritualen är fullbordad. Trefaldsmördaren är klar...
...för stunden.
Han har flytt till sitt kamouflage.
Hans försvar är nere. Då är det perfekt att slå till.
Jag måste ligga före mina kollegor.
Kroppen har legat här sen i fredags. Byggnaden var stängd i helgen.
- Vad säger blodstänken? - Slag mot huvudet.
Att döma av blodstänket är det en lång person. Minst 1,90.
Är det allt du har?
Det är allt jag vet nu.
Han flyttade armen... av ett skäl.
Jag kan inte lämna det här bakom mig. Då kan de komma närmare.
- Ge mig. - Det är lugnt, jag tar det.
Du har blod att oroa dig över.
Ser du det ovala mönstret där? Det kommer från en konstruktionshammare.
Jag kollar upp det på labbet för att se om jag kan begränsa det hela.
- Hur kan du veta så mycket om hammare? - Jag har lekt med alla verktyg.
- FBI-agenten sköts på ett affärshotell. - Du kommer väl inte ihåg nåt?
- Jag fick ingen minneslucka. - Skitsnack, din pundarhora!
- Quinn? - Du borde inte vara här.
Nikki blir borta ett bra tag. Hon har erkänt semestermorden.
- Men inte Lundy. - Vi har ingenting på henne.
- Helvete också. - Helvete också!
Jag gick på Nikki med alla medel, men hon säger ingenting.
De vill förflytta henne till statsfängelset. Vi kan inget göra.
Jag ville inte lämna mordroteln när Deb och Lundys fall är ouppklarat.
Jag har inte berättat för nån än att jag ska omplaceras.
Du behöver inte göra det än. Jag har inte lämnat in pappersarbetet.
- Det är ett mord. - Som kom in idag?
Imorse.
- Jag ville inte ge dig nåt nytt. - En ihjälslagen. Brutalt.
Har ni några ledtrådar?
- Om jag visste att du skulle flyttas... - Maria...
Det var det rätta att berätta för Matthews om oss.
15% löneförhöjning, befordran... Och jag blir inte skjuten bakom ett skrivbord.
Du hatar att sitta bakom skrivbord.
Men jag älskar att vara med dig.
Jag är bekväm med kroppsvätskor. Blod, snor, tårar...
...men känslorna som följer med, är jag inte så bekväm med.
Hör du vad Rita säger, Dexter?
Hon är upprörd.
- Angående lägenheten. - Det är inte den som är problemet.
Förstår du? Det är som att han aldrig lyssnar på mig.
Han är aldrig närvarande, och när han pratar med mig så är det bara lögner.
Inte...hela tiden.
Jag trodde att vi var förbi det här, med drogerna och Laila.
- Min sponsor. - Slynan han låg med.
Nu är vi gifta...
...vi har ett barn tillsammans. Ändå har du hemligheter för mig.
Jag förstår att du är upprörd. Men som du beskrev det:
- Det här är inget nytt beteende. - Vad menar du?
Det låter som att du visste om allting när du gifte dig med honom.
Jag hoppades att han skulle förändras.
När du gifte dig med ditt ex, trodde du då att han också skulle förändra sig?
Okej... Ansvaret vilar på mina axlar också.
- Jag vill inte upprepa mina misstag. - Inte jag heller.
Vi kommer att lösa det. Det gör vi alltid.
Jag behöver en partner, Dexter. Nån jag kan lita på.
Om du inte kan vara helt ärlig mot mig...
...vill jag inte göra det här mer.
Jag gör allt jag kan för att rädda min familj, men misslyckas.
Rita föreställer sig ett liv utan mig. Och jag...
...kan inte föreställa mig ett utan henne. Eller barnen.
- Harrison. - Var det hammaren?
Såret är för ytligt. Mordvapnet var tyngre.
Vi behöver modellnumret. Vi kanske kan spåra mordvapnet.
Jag provar den på 0,7 kilo.
- Vad är det? - DNA.
- Vems? Offrets? Mördarens? - Vänta.
Det du hittade på brottsplatsen.
Det var kremerade mänskliga kvarlevor. Fragmentet var en liten bit ben.
Tack vare teknologins under-
-och min egna skicklighet... Vänta, sa jag.
Jag hittade två DNA. Ett från fragmentet och ett från salivet.
- Vems saliv? - Mördarens. Försök att hänga med.
Hur tror ni att han fick fast askan på väggen?
- Har vi mördarens DNA? - Det kan du räkna med.
- Visst äger jag? - Kör det genom alla databaser.
Vi ska hitta den här killen.
Nej då. Arthur Mitchell finns inte i några databaser.
Han är helt ren.
Han gömmer sitt riktiga jag, förutom askan.
Han kan bara vara ärlig med de döda.
Morgan. Jag behöver dokumenten angående semestermorden.
- Min rapport måste bli klar. - Strax. Det måste finnas nåt-
-som binder Nikki till Lundys hotell. - Vi fixar det.
Och du borde inte jobba. Du är sjukskriven. Gå hem.
Jag håller dig underrättad.
Ett nytt meddelande.
Jag söker Debra Morgan. Det här är Valerie Hodges som ringer tillbaka...
Jag ber om ursäkt att det tog sån tid för mig att ringa tillbaka.
Men när du sa att du var Harry Morgans dotter... Fick jag blackout.
- Så om du vill veta sanningen... - Sluta arbeta sa jag!
Det var inte arbete. Det var personligt.
För dig? Samma sak.
Hon vill ha en partner. En som kan öppna sig.
Okej, jag ska dela med mig. Om vadå?
Arbete? Stänkanalyser?
Nej. Nåt personligt. Trefaldsmördaren. Det är för personligt.
Mat? Jag är hungrig. Det kan jag säga.
- Brödet är slut igen. - Jag går och köper det.
Hur länge har Arthur hållit på? 28 år?
Min familj kanske inte klarar sig 20 minuter.
Värme, intimitet. Han är övertygande.
Men varför den här föreställningen? Det är bara jag som ser på. Om det inte...
...är mer än kamouflage.
Det är ärlig tillgivenhet som har pågått i flera år.
Men han är som mig. Hur lyckas han med det?
Jag tänker döda honom. Jag måste det. Men nu går min familj före.
Han kommer inte att döda på ett tag så han är inget direkt hot...
...och jag har så mycket att lära.
Arthur Mitchell.
Kyle Butler.
"Fyra väggar, ett hjärta". Vi bygger hem åt de hemlösa.
Vi träffas hos mig, och åker dit tillsammans. Min adress står där.
Tack. Jag har...letat efter ett sätt att bli mer engagerad på.
Vad för dig hit, Kyle?
Jag letar efter nåt...svar.
Min fru och jag har separerat. Hon sparkade ut mig...
...och tog barnen med sig.
Jag visste inte var jag skulle ta vägen.
Du kom till rätt ställe.
- Jag fick ett mail från min redaktör. - Jaså? Nåt bra?
Han vill ha mer av mig angående semestermorden.
Jag ber inte om nån stor nyhet från dig.
Vi vet ju hur bra det fungerade sist.
- Vad är det? - Om du kunde hjälpa mig-
-med en intervju av Debra Morgan...
- Allvarligt? - Det skulle bli bra om skottlossningen.
- Hon är din partner. - Ja, och hennes bror gillar inte mig.
Det vore bättre om du lät det vara.
Sen när hindrade det mig från att få det jag vill ha?
Vänta. Det kan vara stationen.
- Quinn. - Titta ut genom fönstret.
Jag är strax tillbaka.
Jag vill vara ett ögonvittne till skjutningen.
- Du såg väl ingenting? - Jag var i chock.
- Mitt minne var suddigt. - Men nu kommer du ihåg?
Jag vet garanterat att det var Nikki som sköt mig och Frank.
Vill du göra det officiellt?
Vad händer senare om du bestämmer dig för att du fortfarande är förvirrad?
- Det kommer jag inte att göra. - Är du säker?
Om du kommer att få äta upp det här, är du körd.
Min pappa sa att en bra polis gör vad som krävs för att avsluta ett fall.
Andra poliser. Inte du.
Tänk över det. Jag vill inte att du ska göra nåt förhastat.
Det är lönlöst. De hittar aldrig Trefaldsmördarens DNA.
Han döljer sig alldeles för bra.
Jag skulle kunna hjälpa till, och leta reda på hammaren han använde.
Eller så kan jag hjälpa nån som behöver det... Jag.
- Stänkrapporten på överfallet. - Kom vi fram till en specifik hammare?
Jag håller dig underrättad. Jag ska faktiskt ut och kolla läget nu.
- Du då, Vince? Gav DNA:t nåt? - Det matchade inget i databasen.
Vänta. Du kommer att missa det stora avslöjandet.
För att jag är jag, och jag råkar tänka lite mer än alla andra-
-och jag är en grym rättsmedicin...
Jag jämförde kvarlevorna med salivet. Gissa vad jag hittade?
- Matchande mitokondrisk DNA. - Tala klarspråk, är du snäll.
Mördaren är släkt med kvarlevorna. De kommer från samma familj.
Han har familjen med sig hela tiden.
Ska de besöka honom i fängelset? För nu kommer han att åka fast.
- Han kanske vill åka fast. - Eller så vill han lämna nåt arv.
Varför jobbar inte du med det här fallet?
Jag är upptagen.
Jag måste göra klart en rapport.
Hans familj håller honom säker, men askan exponerar honom.
Det kanske är så här jag får reda på sanningen.
Mordvapnet... Han använder det så att alla kan se det.
Ingenting jag skulle göra.
Men Arthur har verktyg som jag inte har.
Vad kul att du kunde komma. Kyle Butler.
- Du kommer ihåg vad jag heter. - Jag glömmer aldrig ett namn.
Tog du inte med några verktyg? Varsågod, ta min hammare.
Men ta hand om henne. Vi har gått igenom mycket tillsammans.
Jag såg det. Det var snällt, Arthur.
Det är själens generositet, Kyle. Det är därför vi är här.
Nu ska vi ordna arbete till dig.
0,7 kilos konstruktionshammaren, modellnummer 514.
- Laguerta kommer att bli nöjd. - Slå in de här tre.
De är redan markerade.
Men jag har viktigare frågor. Har ni gjort det här länge?
I åratal. Jag tog med Sally till en bygganläggning på vår första dejt.
Och ungarna har följt med ända sen de har kunnat hålla i en hammare.
- Ni verkar stå varandra nära. - Ja, det gör vi.
Jag är avundsjuk.
- Arthurs son? Jag heter Kyle. - Jag heter Jonah.
- Trevligt att träffas. - Han verkar artig.
- Hur går det? - Det är varmt.
Kul att du är här, men du måste kunna tillbringa din eftermiddag med nåt annat.
Det är lugnt. Mamma och pappa gillar att vi umgås.
Vad bra. För många innebär det bara en massa tjafs.
Inte för mina föräldrar. Vi har inte mycket att bråka om.
Mina föräldrar är schyssta.
Din pappa verkar vara en speciell kille.
- Jag har verkligen haft tur. - Hur kommer det sig?
På många sätt. Ser du den?
Det har varit min pappas i åratal. För några dagar sen gav han mig nycklarna.
- Själarnas generositet. - Kärlekens stomme.
- Den bästa pappan någonsin. - Årets pappa...
Jag måste återgå till arbetet. Pappa gillar inte när man latar sig.
Nikki.
Kommer du ihåg mig?
- Ja...snuten. - Kriminalare.
- Den du sköt. - Herregud.
Då var det dags igen.
Jag har redan sagt allting till din chef.
Nu ska du berätta för mig.
Men nu ska du berätta sanningen.
- Det har jag gjort hela tiden. - Kom hit och berätta det då.
Det här är så jävla dumt.
Lite närmare så att jag kan se dig i ögonen.
Dagen du sköts var jag på ett hotellrum med Johnny.
Vi tog metamfetamin, tittade på porr-
-vi hade sex. Vi tittade på tecknade filmer hela kvällen.
Det kvittar hur många gånger du frågar. Det förändrar inget. Jag sköt inte dig.
Jag dödade inte den äldre mannen.
- Jag tänker säga att jag såg dig. - Människor blir rånade varje dag.
Det var kanske nån annan som ville se dig död.
Du är en polis för fan. Du jävlas med folk hela tiden.
Du skadar mig!
Tycker du att det gör ont. Testa att se när mannen du älskar dör framför dig-
-och det finns inget du kan göra.
Just det. Du sköt din pojkvän.
Din äckliga jävel.
Jag dödade Johnny. Jag vet.
Om du säger att du såg mig döda Frank Lundy, då är det du som ljuger.
Du är lögnaren!
- Jag skulle vilja förflyttas. - Letar alltid efter nåt bättre, eller?
Gör inte alla det? Jag kunde behöva ett ombyte. Jag tänker mig PR.
De kan behöva dina politiska färdigheter.
Inspektör Batista stannar i mordroteln.
Jag ska tänka på det. Du är inte lätt att ersätta.
- Det var inget problem tidigare. - Jag säger vad jag kommer fram till.
- Säg att det är den sista påsen. - Den kommer inte från lägenheten.
- Överraskning till dig, till er alla. - En Nintendo DS?
Jag vet att det inte är en iPod... - En portabel DVD-spelare. Underbart!
Till Harrison.
Och till min underbara fru.
- En brödmaskin. - Vi har alltid slut på bröd.
- Tack så hemskt mycket! - Tack, Dexter!
- Vad är det? Gillar du inte presenten? - Jag uppskattar att du försöker.
Vi behöver inga presenter. Vi behöver dig.
Vad behöver jag göra?
Prata bara med mig.
Gör människor det här? Säger vad de tänker på?
- Hur svårt kan det vara. - Jag försöker verkligen.
Du kan försöka bättre i terapin. Jag flyttar vårt nästa möte.
- Vad är det vi firar? - Jag har goda nyheter. Vill du gissa?
- Du är naken och jag får se. - Gissa vad du mer får göra?
- Nu har jag verkligen orena tankar. - Du får stanna i mordroteln.
- Verkligen? Hur lyckade du? - Jag pratade med chefen-
-och jag sa att mordroteln inte kunde förlora dig. Det kan inte jag heller.
Du...är...fantastisk.
- Så han går med på att båda stannar? - Vi kan prata om sånt senare.
- Du sa att du skulle lämna istället. - Det passar bättre, Angel.
Du snackar skit. Du är söt och vacker, men du snackar skit-
-jag kan inte låta dig göra det.
Jag tänker inte låta dig lämna mordroteln. Du älskar det.
Lämnar du så kommer du inte att vara dig själv längre. Inte den jag vill vara med.
Vad gör vi?
Jag vet inte.
Hur ska vi kunna bestämma vad som är viktigast?
Våra jobb eller oss?
Fan.
Det stämmer.
Det här är Arthur Mitchell innerst inne.
Finns det nåt som gör att han får behålla familjen, en gen som jag missade.
Letar du efter nåt? Du surfar på mitt område, blodgrabben.
- Bara nyfiken. - Då vill du nog veta att DNA:t var-
- ...kvinnligt. - Mor, dotter, syster...
Kan vara hans farmor som han smorde in på väggen. Runkar väl med hennes aska.
- Varför skulle han göra det? - Varför skulle han inte?
För hon är viktig för honom.
Hans historia med henne formar honom.
Som att jag blev ammad tills jag var sex och nu kan ingen matcha det.
Inspektören.
Det är en 0,7 kilos hammare. Det är mordvapnet i överfallet.
Jag har forskat lite på egen hand. Uppdaterat min rapport.
Jag är klar för dan. Om det är okej, så har jag personliga saker att lösa.
Ta hand om de personliga sakerna. Ta väldigt bra hand om det.
Försöker åtminstone.
- Du vet väl att de aldrig blir dåliga. - Jag har haft dem sen jag var färsking.
Jag fick inget svar om du ville gå ut som ögonvittne. Ändrade du dig?
Bara för att Nikki är en skithög och min far lögnare, behöver inte jag vara det.
- Tack för att du sa till mig. - Ser bara efter min partner.
- Vad är allt det här? - Jag tror att Nikki talar sanning.
- Sen när då? - Sen jag pratade med henne.
Jag har gått igenom allt som du tog från Lundys hotell.
- Så här är det. Några saker fattas. - Nej. Det loggades in av mig.
Lundy hade spaningsböcker på serie- mördaren som han jagade och ljudband.
- Jag såg dem i hans rum. - Är du fortfarande fast i det där?
Jag vill inte prata illa, men killen jagade ett spöke.
Jag tror att spöket stal hans böcker.
- Du måste sluta. Du blir galen. - Nån tog Lundys saker.
Du måste släppa taget om det här. Du är säkert trött. Du kan åka hem...
Och vad? Måla mina naglar?
Jag är trött på att höra det, Quinn.
Då tänker jag inte säga det nåt mer.
Jag träffar inte Inspektör Laguerta längre. Jag ser henne varje dag, men...
- Vi gjorde slut. Officiellt. - Och permanent.
Är ni säkra? För jag börjar bli trött på det här pendlandet.
- Jag ber om ursäkt för besväret. - Jag vill inte ha det här samtalet igen.
Det behöver du inte. Vi har båda skrivit ett edligt intyg. Vår relation-
-gick inte mellan nåt pågående fall och avdelningen hålls inte ansvarig-
-för några sidoeffekter. Ingen av oss blev sexuellt utnyttjad.
- Framstegen var väldigt välkomnande. - Det var aldrig en ovänlig jobbmiljö.
Det är över. Vi stannar båda på mordroteln.
Låt mig vara klar. Papperna som ni arkiverar är seriösa. Är det skitsnack-
-kommer det att få grova konsekvenser. Karriärsavgörande konsekvenser.
- Nej, Angel. Det är över. - Just det. Förlåt.
Jag borde gå tillbaka.
Det här är det sista av min mörka passagerares saker-
-och skälet till att jag inte kan sälja lägenheten.
Kan jag inte gömma det, kommer jag att förlora min familj.
Trefaldsmördaren har svaret. Han har hållit sin familj nära. Även efter döden.
Vem förlorade du, Arthur?
1959. 16 år.
Vera Mitchell. Syster till Arthur Mitchell.
Hittades död i ett...badkar.
Marsha Mitchell.
1961. 40 år. Hoppade utför Collinis Kanalbro.
Henry Mitchell. 1964. 45 år.
Dog i en gränd av allvarliga skador mot huvudet.
Syster, mamma, pappa. Han återskapar deras död. År efter år.
Tre cirklar.
Jag såg min mor bli sågad i bitar. Nu dödar jag människor.
Vi har båda skelett, vilket betyder att vi båda har garderober att ha dem i.
Arthur har en garderob.
Jag vet nästan allt om dig, Arthur. Förutom var du gömmer dig.
Redo eller inte, här kommer jag.
- Jösses. Mår du bra, Kyle? - Jag skar mig på bygget. Jag trodde-
-inte det var nåt, men det slutar inte att blöda.
Helt öppet. Han måste gömma mer inomhus.
Följ med in. Vi har ett förstaförband där inne.
Ursäkta. Inga skor i huset.
Jag hämtar utrustningen. Känn dig som hemma.
Tack, det ska jag.
Pråligt, men normalt. Hans hemligheter är nog inlåsta.
Inte den typ av smutstvätt jag letar efter.
Arthur har en plats att ställa sin lampa på.
Datum och områden från Lundys böcker. Arthur har använt byggena runt landet-
-som täckmantel för sina mord. Och de här är hans troféer.
Hängande på väggen som hammaren i garaget.
Hans blod rinner.
Han behöver ingen lägenhet. Han gömmer det mitt framför familjens ögon.
Det är jag som gömmer mig i skuggorna.
Här är hon. Arthurs mörka passagerare.
Hans syster, Vera.
Bränslet är nästan slut. Hon har varit ute och åkt i nästan 30 år.
Gömma det öppet är en sak, men det här är din svaga punkt. Vad händer när-
-det blottas?
Kom fram, kom fram, vem än du är.
Nu tar vi en titt på handen.
Rör...inte...min syster!
Ursäkta, jag visste inte.
Jag kan inte andas.
Jag är ledsen.
- Förlåt, jag är ledsen. - Vad handlade det där om, Arthur?
Min syster...
Hon dog när jag var ung.
Det var väldigt smärtsamt för mig.
Jag förstår. Jag har också förlorat folk.
Sätt dig.
Om askan plågar dig så mycket, varför...låter du den stå framme?
För att hon är en del av mig, Kyle.
Hon hjälpte mig att bli den jag är.
- Om familjen skulle se dig så upprörd? - De skulle förstå.
Det här är mitt hem. Jag kan vara mig själv här.
Du får det att låta enkelt.
Jag brukade hålla folk borta, på grund av mitt förflutna.
Ett förhållande tog slut på grund av det. Som du.
- Men du förändrades. - Jag träffade Sally, fick mina barn-
-och jag insåg...
Enda sättet att få det att fungera, var att hoppa in jämfota.
"Hoppa in jämfota?"
Var det räddningen för din familj?
Kyle...
Min familj räddade mig.
Vänta! Jag vill ge dig nåt.
Inför nästa bygge.
Jag tänkte att du ville ha dina egna verktyg.
- Det är det minsta jag kan göra. - Tack, för att du gav mig mordvapnet.
- Då ses vi vid nästa byggnation. - Det vill jag inte missa.
Jag vill vara en del av familjen.
- Jag vet att jag måste hoppa in jämfota. - Det gläder mig, men...
Jag vill släppa in dig.
Jag vet ärligt talat inte...
...hur.
Jag fick aldrig lära mig det.
Naturligtvis inte.
Jösses, jag... Du måste ha, din mor och allt.
Hon blev mördad...när han såg på.
Vilken hemsk historia.
Det formade mig till den jag är.
Men...jag vill förändras.
Låt mig ställa en fråga, Dexter. Jag vill att du ska vara ärlig.
Jag ska försöka.
Är du rädd för att Rita ska komma dig nära?
- Ja. - Varför?
- På grund av mitt förflutna. - Rädd för att hon ska lämna dig?
- Ja. - Men Rita är inte din mor.
Nej, verkligen inte. Men om hon...
...ser vem jag egentligen är...
- Vadå? Tror du att jag lämnar dig? - Ja, absolut.
Då har du nåt att lära om mig.
Jag gifte mig med dig för att lära känna ditt rätta jag.
Det är det jag har försökt säga dig.
Dexter... Berätta sanningen för Rita. Varför du behöll lägenheten.
För att...
...jag behövde utrymme...
...för mina saker.
- Vi har ett hus med gott om utrymme. - Dexter försöker nog säga att-
-han behöver utrymme för sig själv, i äktenskapet.
Visst, men jag behöver verkligen ett utrymme att förvara mina saker.
- Det är klart att du ska få utrymme. - Ska du?
Ja.
Se vad som händer när man är ärlig. Man får vad som behövs.
Jag vet att du är här.
Du kommer alltid på mig.
Har du nåt emot att jag gör dig sällskap?
Se hur vacker du är.
Jag tröttnar aldrig på att höra det.
- Du ser ut att må bättre. - Jag känner mig bättre.
Vill du veta varför? Nikki Wald dödade inte Lundy.
- Hur kan du veta det? - Nån stal Lundys spaningsarbete.
Det finns bara en som har anledning att göra det.
Trefaldsmördaren.
Han insåg nog att Lundy närmade sig. Tidningsartikeln...
Han kan ha sett Lundy i närheten av kontorsbyggnaden.
Han dödade Lundy, sköt mig och tog Lundys böcker för att skydda sig själv.
Inte riktigt, men du var nära ett tag.
Vad häftigt. Idioten finns där ute. Jag behöver inte sitta och vänta på att nån-
-tar hand om det. Jag kan ta honom.
Nu måste jag oroa mig över att han får nys på dig.
- Har du pratat med Laguerta om teorin? - Jag vill veta om jag har nåt fall-
-så att jag inte klantar mig. - Nej, det vill du inte.
Jag måste till polisstationen. Jag har en del jobb att göra.
Jag vet nog vem pappa knullade.
- Vem då? - Jag berättar när jag vet mer.
Jag vill inte klanta mig med den heller.
Är du beredd?
Jag föddes i ett primärskrik. Jag kröp ur min mors blod.
Jag gömde mig för att inte bli sedd. Men jag fick ben och stod raklång.
- Vill du hjälpa mig? - Absolut.
Vad tycker du? Är det för trångt?
Nej.
Det är perfekt. Tack.
Jag blev en make, far...
Jag var tvungen att utvecklas för att kunna överleva.
Jag har nåt annat som jag vill ge dig.
Det tar tid att vänja sig med att vara sig själv inför familjen. Han hade rätt-
-det känns bra.
- Hittade den. - Hänglås?
- För att hålla dörren låst. - Borde jag inte lämna den öppen?
Vi har tre barn. Det finns farliga saker där inne.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © Incubator, Jonathan och st1gge