4400 blev bortförda.
4400 återvände.
Var och en har unika förmågor.
En av dem har ett budskap.
Vem som helst kan bli speciell.
Riskerna är stora.
Men det är belöningen också.
Och det finns ingen återvändo. Världen får lära sig att leva med oss.
- Tidigare... - Vad gör du, Diana?
Hon är inte sig själv. Hon gör som Tess säger.
Tess är schizofren. Rymmandet och skuldkänslorna-
-orsakar ett sammanbrott! Hon behöver läkarvård.
Jag offrar inte Tess för din skull.
Du är min dotter och om du slutar hjälper jag dig.
Pappa? Har nån hört nåt ifrån min far?
De gjorde nåt med mig, Diana. De kom in i mitt rum och-
-de placerade nåt i mig.
Tänk om jag har fått det Matthew Ross hade i sig.
- Du är väl fortfarande du? - Jag tror det.
- Förlåt. Jag stör väl inte? - Nej, jag skulle bara...
Bra, jag visste inte vart jag skulle ta vägen.
Jag var ute med vänner och såg en nypremiär av "Archadia".
När föreställningen var slut hittade jag det här på vindrutan.
Varenda bil i kvarteret hade fått en.
Ta Promicin så blir du cool...
Idag hörde jag talas om två tolvåringar som hade tagit sprutan.
Båda två dog... Vi förlorar kriget, Tom!
Det här är min favorit. Nu dansar vi, allihop!
- Det är Shawn. - Det är Kevin Burkhoff.
Jag har ont om tid. Det gäller Tess.
Hon har tappat kontrollen. Jag har prövat alla mediciner.
Inget hjälper. Du måste hela henne innan hon gör nån illa.
- Kan ni komma till Centret? - Nej. Hon har tagit över ett fik.
Hon låter ingen gå härifrån. Vi är instängda här.
Kevin... Lägg ifrån dig telefonen.
Dr Burkhoff? Var är ni? Var ligger fiket?
Det här är den sista, sen ska jag gå.
Jag skulle kanske koka kaffe.
Du låter mig prata om Promicin och Collier i timmar och-
-istället för att sparka ut mig kokar du kaffe?
Det var...rart.
Det vet jag inte. SjÃ¤lviskt, kanske...
Det har varit ganska tomt hÃ¤r. Dessutom kan jobbet vara stressigt.
Jag fick ju för mig att jag var besatt av nåt från framtiden.
Jag opererade bort en hudfläck utan anledning.
- Läker den som den ska? - Jag tror det.
Förlåt... Jag vet inte varför jag gjorde så.
Vi kanske behöver kaffe båda två.
Kanske senare...
Varför gör vi det här klockan sex på morgonen?
För att jag vill ha färska tomater till äggen.
Jag tycker om att arbeta i trädgården.
Jag bidrar med nåt trots att jag saknar en förmåga.
Det är otroligt.
För en vecka sen var det här ett avfallsområde, men nu-
-har vi fått vår första skörd.
Tycker du att det är otroligt...
...så vänta tills vi äter dem.
Väldigt kul!
Vem är det som gör det?
- Pappa...? - Hej, Isabelle.
The 4400 - Säsong 4 Episod 9 "Daddy's Little Girl"
Översättning: OckeJ - SSG SweSUB Group ©
www.SweSUB.nu
- Är det sex månader sen sist? - Ja, ungefär.
Trots all den tiden verkar du inte glad över att träffa mig.
Sist vi sågs försökte du döda mig.
- Jag kom inte för att skada dig. - Hur kom du in hit?
Jag har vänner - 4400:or som bor här.
De lämnade nyckeln framme åt mig. Nu vill jag vara ifred med min dotter.
- Det går bra, Kyle. - Är det säkert?
- Varför kom du hit? - Jag ville be om ursäkt.
För att jag var en så usel far.
Jag var inte direkt en bra dotter...
Du behövde få lära dig skillnaden mellan rätt och fel.
Jag försökte men gjorde inte så bra ifrån mig.
Du var mäktig redan som barn. Jag vande mig aldrig vid det.
Sen växte du upp över natt...
...och din mor åldrades. Jag försökte förneka det...
...en del av mig skyllde hennes död på dig.
Jag kanske orsakade det. Jag vet inte!
Jag ville aldrig skada henne. Men allt annat jag gjorde...
...var mitt fel. Det var mitt beslut - inte ditt.
Du var inte mogen för såna beslut.
Du utnyttjades av framtiden och av Dennis Ryland.
Jag hade kunnat förhindra det men gjorde allting värre.
Vi fick sota för det. Nu vill jag vara far och dotter igen.
Det vill jag också.
Jag skulle vilja att du stannar här.
Jag också.
Hej, Richard. Välkommen till Löftets stad.
Förlåt...
Andra gången hade vi lyset tänt, så du har redan sett allt.
- Jag måste åka hem och byta om. - Bra, då kommer vi inte dit samtidigt.
- Det här behöver inte bli konstigt. - Det låter vi det inte bli.
Det var...kul igår.
Vi har haft det tufft och behövde lite...
...avkoppling och tröst. Det behöver inte bli mer än så.
Så det som hände var bara en engångsföreteelse?
Ja... Det tycker jag.
Gör inte du det?
- Har du listan jag bad om? - Alla fik som har en jukebox.
- Var det verkligen 50-talsmusik? - Jag hörde Chuck Berry.
- Ställ in alla mina möten. - Är du säker på det här?
Du kan råka illa ut.
Kevin räddade livet på alla 4400-
-när regeringens hämmare höll på att ta livet oss.
Och om nån kan minska riskerna med att ta Promicin...
...så är det han. Han är värd det.
Vad är det för fel på dem? Vill de förstöra min fest?
Tess, de har dansat i två dygn!
De är trötta och måste sova. Du också.
Varför? Det är ju fest!
Vad skulle Bobby tro om han kom hit och jag sov?
Jag älskar Bobby.
Hans ögon liknar Montgomery Clifts. De är fulla av liv.
Var är han förresten? Varför har han inte kommit än?
- Han kanske inte kommer. - Du är bara svartsjuk.
På att Bobby är min pojkvän. Jag vill inte höra mer!
Bobby bryr sig om mig. Han gör vad som helst för mig.
Upp med er och dansa!
Tess...
Oss rymlingar emellan... Hur lyckades du undvika NTAC?
Jag fick hjälp av 4400:or som riskerade sin frihet...
...för att ge mig skydd, pengar och annat jag behövde.
Vad tycker de om Promicin och om att folk får förmågor?
Världen har förändrats, tack vare dig.
- De vill bara passa in. - Det gör de här i Löftets stad.
Alla med en förmåga hör hemma här.
Du har skapat en fantastisk plats.
Det var inte jag, inte enbart jag i alla fall.
Alla här har gjort Löftets stad till en verklighet - du också.
Jag menar allvar. Allt arbete du utförde på Centret...
...och allt som du uträttade har fört oss hit.
- Om du säger det så... - Men vi har ännu mycket att göra.
- Jag behöver din hjälp. - Telekinesi kan vara praktiskt...
Visst är det en enastående förmåga.
Men jag behöver ditt ledarskap. Folk respekterar och lyssnar på dig.
Du kan göra en stor insats.
Jag är här för min dotters skull, inte för rörelsens.
Jag hoppas att du vill överväga både ock.
- Du ska visst få en välkomstfest. - Jag borde väl känna mig hedrad.
Mr Tyler! Så skönt att du är hos oss!
Tack.
Ser du? Alla är glada att du är här!
Jag också!
Jordan och Kyle är jättetrevliga-
-men jag har ingen förmåga och känner mig utanför.
Jag hoppades att du kunde hjälpa mig att komma till rätta.
Det är därför jag är här, Isabelle.
För att hjälpa dig så gott jag kan, från och med nu.
Du kommer att känna dig yr men var inte rädd.
Pappa?
Allt kommer att ordna sig.
Jordan!
Richard har försvunnit med Isabelle.
Okej...vänta lite...
- Det är en riktig tuffing. - Vi måste be om en autograf.
Han har kommit undan genom att gömma sig hos Collier.
Nej, då hade vi fått reda på det. Han hör inte hemma i kulisserna.
Han tog sig in där utan vår vetskap och kan ge sig av lika diskret.
Är Isabelle verkligen medvetslös? Han har ju försökt döda henne förr.
Varför bära iväg en död kropp? Det rör sig nog om kidnappning.
- Det vet vi först när vi hittar dem. - Vi kan prata med Collier.
Han ville ju hålla kontakten. Nu får vi se om han menar allvar.
Knacka på hemma hos honom, så får vi se ifall nån öppnar.
Ta det lugnt.
Du lär ha huvudvärk ett tag. Drick lite vatten, det hjälper.
- Vad gjorde du med mig? - Stoppade blodflödet till huvudet.
Så att du skulle svimma.
Varför? Vart för du mig?
Bort från Colliers krig och Löftets stad.
Vi hör inte hemma där.
Vi är bara säkra där.
- NTAC kommer att jaga oss. - De hittar oss inte, det lovar jag.
Förlåt att jag gjorde det här, men det är för vårt eget bästa.
Från och med nu är vi en familj igen.
Det blir en lång resa, du borde äta nåt.
Jag är inte hungrig.
- Jag vill åka tillbaka! - Det blir inget med det.
Du behöver din styrka. Drick lite vatten.
Snälla, jag orkar inte mer.
Det har gått två dagar. Jag måste få vila.
Otroligt - väck honom!
- Ni andra fortsätter dansa. - Följ med mig!
Nu slutar du plåga de stackars människorna!
En flicka fyller bara 16 år en gång!
Du fyllde 16 år 1953! För längesen!
Och du hade aldrig nån fest!
När du fick ditt första anfall ställde dina föräldrar in den!
Det här är min fest! Var är Bobby?
- Om Bobby levde skulle han vara 70! - Du vet inte vad du säger!
Se på dem! Ser du vad du gör mot dem?
Ta bort handen!
Tess... Låt bli!
Jag har inte mycket att berätta, Tom.
Richard Tyler var bara här i några timmar.
Han avslöjade aldrig sina planer på att kidnappa Isabelle.
Vet du vart han för henne? Eller var han har gömt sig på sistone?
- Ledsen, han berättade inget. - Det finns ett namn...
- Michael Ancelet. - Honom minns jag. Han är en 4400.
Han var Richards ställföreträdare på Centret.
Om Richard ber nån om hjälp så är det honom.
- Tack för ledtråden. - Hoppas att den leder nån vart.
Varför hjälper du dem? Richard och Isabelle hamnar i fängelse.
Vi välkomnade och litade på Richard.
Han bröt det förtroendet. Vi är inte skyldiga honom nåt!
Dessutom kan vår hjälp...
...med att gripa två rymlingar sätta din far i skuld till oss.
- Isabelle då? - Jag vet att ni står nära varandra.
Men Isabelles roll i rörelsen är oklar.
Varken boken eller Cassie nämner hennes betydelse.
Hon är viktig för mig. Jag ska hitta henne före min far.
Ett fritagningsförsök är i bästa fall vårdslöst!
Att förlora dig skulle ha större inverkan än att hitta henne.
Gör inget dåraktigt.
Hur länge har du planerat det här?
Sen jag hörde att du hade flyttat till Löftets stad.
Du borde nog sova lite. Ditt rum ligger där uppe.
Det här är ett barns rum, pappa! Jag får inte plats i den sängen.
Lugn - jag har redan tänkt på det.
Du blir lycklig här...och trygg.
Det är jag säker på.
Pappa!
Det är okej! Var inte rädd!
Nåt är fel. Jag krymper! Vad har du gjort med mig?
Jag sa ju att vi ska börja om på nytt.
Du krymper inte - du blir yngre.
- Är jag 14-15 år gammal? - För tillfället.
Hur mycket yngre kommer jag att bli?
Jag försöker hjälpa dig, och göra allt bättre åt dig.
Det var allt jag kunde tänka på. Sen träffade jag Cora.
Hon kan faktiskt göra folk yngre!
Jag ville ge dig en nystart och en normal barndom.
Snart har du glömt allt hemskt du har gjort och all ånger.
Jag klarade mig bra på egen hand. Du behöver inte göra så här.
Vet du vilken mitt livs lyckligaste dag var?
Det var när vi bodde på Centret. Din mor arbetade ihop med Shawn.
Jag tog med dig till Madison Park.
Vi började gunga och höll på i 20 minuter. Du skrattade hela tiden.
Det var en fulländad dag.
Nästa dag var du 20 år äldre och din mor var döende.
- Nu kan vi äntligen börja om på nytt. - Jag har börjat om på nytt...
Jag har ett eget liv, även om det inte är perfekt.
- Ta inte det ifrån mig, pappa. - Jag vet att det är otäckt.
Snart minns du inget av det.
Det här är vattnet jag fick i bilen.
Var det så allt började? Finns det i vattnet?
Är det så du gör det här?!
Isabelle...
Jag tog med lite smör. Det hjälper mot brännskador.
Tack, men jag klarar mig.
- Den var ju full med blåsor?! - Jag kan hela mig själv, Tess.
Det är förmågan jag fick av sprutan.
Precis som du kan få folk att göra saker mot sin vilja.
Du säger så tokiga saker, Kevin.
Det är därför jag tycker om dig.
Det måste vara Bobby! - Se ut att ha kul, allihop!
- Hej, Tess. - Bobby?
Det var på tiden, Bobby! Vi undrade om du skulle komma, Bobby.
- Var har du varit? - Jag fick problem med bilen.
Nu är du här i alla fall. Det är det viktiga.
Bobby ska få dig att må bättre, Tess.
- Jag mår bra. - Tro mig, det gör du inte.
Men jag kan ordna allt. Håll mig bara i händerna.
Nej! Rör mig inte! Du är inte Bobby.
Det är ett spratt. Ett hemskt och elakt spratt!
Nej, jag är inte Bobby. Men jag vill hjälpa dig.
Du är sjuk, Tess. Shawn är en helare.
Det är inget fel på mig! Sluta säga det!
- Lyssna på mig... - Nej! Gloria behöver en partner.
- Tess, lyssna... - Inget prat, bara dans!
- Tess... - Du är inte min vän längre.
Du är elak... Jag hatar dig.
Varför är du kvar här, Kyle? Isabelle behöver din hjälp.
- Jag lovade Jordan. - Han har fel.
Se inte så förvånad ut. Även en Messias kan ha fel.
- Vet du vart Richard har fört henne? - Ja, det gör jag faktiskt.
Jag hjälper er så fort jag har skrivit ner den här tanken.
- Ni verkar ha haft många såna. - Det är min självbiografi.
Ni måste ha levt ett hektiskt liv.
Har ni börjat minnas alltihop?
Precis! Jag minns folk, händelser, till och med tankar.
Allt som jag har upplevt.
- Och ni skriver ner allt? - Jag måste det, annars...
...fyller det på tills hjärnan sprängs.
Vet ni varför vi är här, mr Ancelet?
Richard Tyler... Han är min vän!
Jag förstår... Vänskap är viktigt.
Men att hjälpa en rymling kan leda till fängelse.
Där finns varken datorer, pennor eller papper.
Nej, du blir helt ensam med dina tankar.
Isabelle!
Var är du?
Isabelle?
- Hur smakar soppan? - Jag tycker om nudlarna.
Pojken...
...på Centret, som jag tycker om...
- Vad heter han? - Shawn Farrell.
Jag var elak mot honom, eller hur?
- Jag har svårt att minnas saker. - Det gör inget.
Vi får skapa nya och bättre minnen.
Allt som krävs är en stor klunk, sen är det klart.
Och sen? Då är jag inte mig själv längre.
- Då har jag aldrig funnits. - Din mor hade velat det här.
Hon hade velat att vi skulle bli en familj igen.
Stanna kvar här.
Isabelle?
- Vad har du gjort med henne? - Det är en förmåga.
Han vill göra mig till ett barn igen.
Det är galenskaper. Du måste sluta.
- Det rör bara mig och min dotter! - Låt bli, pappa!
Kyle är min vän. Han är den enda som har trott på mig.
Hon har förändrats. Det hade du upptäckt i Löftets stad.
- Vart är du på väg? - Härifrån. - Vi ska ordna det här.
Kan vi prata lite, Tess?
Det gäller Bobby. Han är här.
- Nej, det är han inte. - Jo, han står där borta.
Det är bara Kevin.
Bobby älskar dig väl?
Han ställer väl alltid upp och gör allt för att du ska bli lycklig?
Då är det där Bobby.
Gå dit och se honom i ögonen, så får du se.
Bobby? Är det verkligen du?
Jag har väntat jättelänge på dig.
Nu är jag här.
- Lova att aldrig lämna mig igen. - Jag lovar.
Jag är så trött.
Jag vet.
Shawn kan hjälpa dig.
Han kan få dig att må bättre. Skulle du vilja det?
Det vore skönt.
Är du beredd?
Kevin? Jag var så rädd!
Och sjuk! Jag gjorde dem illa, eller hur?
Det gör inget. Du mår bättre nu.
- Du kommer att må bättre framöver. - Jag är ledsen.
Vi borde sticka.
De minns väl inget av det här?
Inte om jag inte vill det.
- Förstärkningen dröjer fem minuter. - Vi borde gå in ensamma.
Annars blir Richard tvungen att kämpa emot.
Du såg vad han gjorde med vakterna i Löftets stad.
- Tror du att du kan övertala honom? - Det är värt ett försök.
Jag skadar honom inte, Isabelle. Jag lovar.
Det är över nu, Richard.
Pappa?
Vi måste sticka, Isabelle.
Diana! Se till att alla är okej.
Uppehåll dem så länge du kan.
Jag ska försöka.
- Var är din bil? - På baksidan.
NTAC vet inte att du är här men undvik de stora vägarna i alla fall.
- Låter du mig gå? - Det verkar så.
- Kan du ta dig till Löftets stad? - Jadå.
Tack, pappa.
Åk nu.
- Löftets stad? - Där vill jag absolut inte bo.
- Stod inte ni nära Jordan? - Inte nu längre.
Han skrämmer mig. Det har han alltid gjort.
Hans Messias-komplex är väldigt oroväckande.
Jag köper inte hans prat om himmelriket på jorden.
- Ni får stanna här så länge ni vill. - Gärna, men vi är rymlingar.
- Du kan råka illa ut. - Jag tar gärna den risken.
Du kan fortsätta din forskning här och göra Promicin säkrare.
- Berätta, Kevin. - Vad är det?
- Det är bara en teori än så länge. - Jag vill gärna höra den.
Jag gjorde analyser på de som har tagit sprutan-
-för att ta reda på varför bara en del av dem överlever.
De inledande resultaten ser lovande ut.
Snart kan Kevin avgöra vilka som överlever sprutan.
Om folk visste att Promicin skulle döda dem...
...tar de inte sprutan.
Då skulle inte lika många dö.
Hörde du vad jag sa, Isabelle?
Du behöver inte dricka resten om du inte vill.
Vad händer då?
Ska jag börja om som en åttaåring?
Vi kan åka till Cora.
Hon kanske kan vända på förloppet och återställa dig.
Kyle riskerade livet för din skull. Att han bryr sig så mycket...
...säger en hel del om honom...och om dig.
Du kanske har förändrats. Du kanske är annorlunda nu.
Men du vill ändå att jag ska dricka vattnet, eller hur?
Jag vill bara uppleva fler fulländade dagar, Isabelle.
Men som jag sa, så är det upp till dig.
Jag är rädd.
Jag finns här.
Jag hade honom framför mig och jag lät honom gå.
Skulle du ha gripit honom?
Jag trodde att det var precis vad jag skulle göra.
Eller ta med honom hit och fundera ut nästa steg.
Och låsa in honom på sitt rum? Han hade stuckit på direkten.
Valet stod mellan Löftets stad och fängelset, Tom.
Om det var min son hade jag gjort likadant.
Är jag till nån hjälp överhuvudtaget?
Ja... Förlåt.
Tack för att du kom hit och lyssnade på mitt pladder.
- Absolut, vi är ju vänner. - Ja...
Vänner.
Okej, vi är goda vänner.
Jag kände nåt bakom ditt öra. Jag får se...
Din hudfläck är tillbaka.
- Isabelle? - Pappa!