EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Äntligen får jag träffa dina föräldrar!
De vet inget om Scott och allt det där.
De tror att vi är här på semester.
Bara semester.
Tänk att du har bott här.
Jag trodde att du växte upp i sämre kvarter.
Jag föddes i fina kvarter,
men åkte till de sämre för drogerna fanns där.
Bli inte besvikna om de är lite konstiga eller kyliga mot er.
De brukar inte gilla mina vänner.
Tjenare, cowboyer. Välkomna till ranchen.
Malcolm, titta vad prärievargarna släpade hit.
Åh, Phil, jag beklagar sorgen.
Åh, Phil.
Min stackars pojke.
Vad bra. Nu går vi in.
Vilket fint hem.
Ja, jag älskar
de där hyllorna.
Ja. Jag hade mina prydnadspäron där
tills Mae stal dem och drog in familjen i kaos.
Phil, vill du utbringa en skål?
Först vill jag tacka för att jag fick komma.
Jag har haft det jobbigt sen pappa dog,
eftersom det var mitt fel att han lämnade oss.
Nej, Philip. Det kan omöjligt vara ditt fel.
Tack, Malcolm, men min biologiska pappa dog när jag var fyra.
Sen blev mamma kär igen när jag var sex och min styvfar flyttade in.
Han såg mig som sin egen.
Han köpte frön och tog med mig på baseboll,
men jag släppte inte in honom.
Jag störde mig på allt.
Han klampade för högljutt. Hans bil var brun.
Och han hade en badrock som luktade illa.
Men mamma älskade honom så mycket.
En dag, när jag var runt 14...
... gjorde jag nåt hemskt.
Jag sa att jag hade sett honom vänstra.
Jag sa: "Mamma, jag såg honom kyssa hennes tuttar."
De grälade i säkert fem timmar, och jag gömde mig i mitt rum.
Sen smällde dörren igen, och det var det.
Vi sågs aldrig mer.
-Herregud. -Tack.
Det låter som att det verkligen var ditt fel.
-Skål. -Skål.
Phil, du får sova på soffan.
Ni flickor får ta Maes rum.
Ni måste vara utmattade. Ni borde lägga er.
-Jag är pigg. -Vi går nog ut.
Ja.
-Tar ett glas... -God natt.
-Okej. Visst. -Okej. God natt.
Hur känns det att vakna i Toronto?
I mitt barndomsrum.
-Upplysande. -Jaså?
James Dean spelade alltså oboe och lyssnade på Bette Midler.
Vad vill du hitta på?
Har du några dubbeldildon från barndomen?
-Herregud. -Ja?
Vi kan nog lösa det med oboen.
Knack, knack.
Grejen med högsta domstolen
är att den skiljer sig från senaten.
-Tack. God morgon. -Nämen, hej.
Trist charad.
Frukost om 20.
-Mamma. -Ja?
Poängen med resan är att George och jag ska få lite kvalitetstid tillsammans.
Ja, tillsammans med oss.
Mae, min tillitsnivå ligger på minus 84 %.
Fysisk närhet är alltså obligatorisk. Vi ses om 20.
Det blir bra.
-Får jag fråga dig en sak? -Ja.
Stal du prydnadspäronen?
Menar du allvar? Litar du inte på mig?
Jag vill göra det, men du gör det svårt.
Hela resan skulle handla om att konfrontera Scott,
men du har inte ens nämnt det.
Jag hoppades att du skulle hålla ditt ord och visa att du menar allvar...
Jag ska göra det på en gång.
Jag åker och pratar med honom.
Sen är det gjort.
Okej? Jag gör det.
-Allvarligt? -Ja.
-Sen kan vi ha det trevligt. -Okej.
Lås dörren och säg inte att jag smög ut.
Okej.
Jag är tillbaka om typ...
Före frukost.
Hur gick det?
Inte bra. Jag åkte inte. Jag satt på taket en halvtimme.
-Här utanför? -Ja.
Jäklar. Mae.
George, jag vet att du vill att jag ska ta mig samman.
Du vill att jag ska lämna det bakom mig.
Det vill jag också.
Men det här är en stor, läskig, personlig grej.
Jag måste göra det på mitt vis.
När ingen litar på mig utan antar att jag är nån sorts pissråtta,
så underlättar det inte direkt.
Nu måste jag kissa.
Jaha, okej. Hej.
-Vad är det här? -Tja... Okej.
Malcolm.
Hej, älskling.
Jag drog upp lite av din urin för att göra ett drogtest.
Jag trodde att du skulle hitta på nåt.
Ingen fara, Linda. Vi har all rätt att...
Visst. Om ni vill ha mitt piss, så behöver ni bara fråga.
Ni kan få det direkt från källan.
-Herregud. -Herregud, Mae!
-Vad? -Hej på er.
Vad är det som... Jäklar i min låda!
Vad händer?
-Herregud! -Ja. De drogtestar mitt piss.
-Du smög ut... -Jag försöker gå vidare...
Phil, kan du kolla om mina föräldrar är kvar?
Ja, de är kvar.
Det här är helt galet, som att ha koppel. Det är så typiskt dem.
Jag kan avleda dem, så kan ni smyga ut bakvägen.
-Allvarligt? -Va? Nej.
Vi ska ha roligt tillsammans, alla tre.
Jag har faktiskt roligare med dina föräldrar.
Vad udda.
Jag menar, vilken konstig sak att säga. Du...
Jag vet inte om ni är medvetna om det, men ni två är rätt intensiva ihop.
Ni är helt upptagna av era egna problem.
Jag har aldrig hört er prata om vetenskap eller nåt.
-Vetenskap? -Va?
Jag tar en paus från all dramatik.
-Alltså... -Det där var orättvist.
-Ja. -Är vi dramatiska?
-Knappast. -Vi är inte som Sid och Nancy.
Gå, fort.
-Underbar stad. -Tycker du?
Ja.
Folk röker på överallt. Och är det jag eller vimlar det av homopar?
-Är vi i gaydistriktet? -Nej, faktiskt inte.
Folk är avslappnade och integrerade i Kanada.
Alla på den här gatan är nog bisexuella och polyamorösa.
-Det vore jag också om jag var härifrån. -Skulle du vara polyamorös då?
Nej, det vet jag inte. Du skulle ändå inte gilla det, så...
Men skulle du vilja det?
Det var intressant.
-Jag vet inte. Kanske. En vacker dag. -Jaså?
Mae Martin?
Herregud, Danny!
Jävlar, det är du!
-Hur är läget? -Ja.
Vet Inkboy att du är här?
Det var kul att ses.
Vi tar ett glas nånstans.
-Kom. -Okej.
Ja.
Minns du reklamen på 90-talet med Andie MacDowell?
För L'Oreal. Hon fäktas och pratar om att föryngra huden.
Just det.
-Jag var rätt förtjust i henne. -Oj.
Hon skulle hugga mig.
-Vill du att jag gör det? -Ja.
-Seriöst? -Ja.
Hon som står där har spanat in dig hela kvällen.
Fåna dig inte.
Ursäkta. Har du sett dig själv? Du är snyggast här.
-Jag menar allvar. -Okej.
Vad skulle du göra utan mig?
Du är ensam.
I Kanada. Du har druckit lite.
-Du känner dig som en kanadensare. -Okej.
Skulle du gå dit?
-För att... -Ja.
Ja.
Allvarligt?
-Ja. -Okej.
-Hej. Hur var det? -Hej.
Är du okej?
Ja.
-Säkert? -Det är lugnt.
-Är det? -Det var sexigt.
Väldigt sexigt.
-Du, ska vi sticka härifrån? -Okej.
-Så fort det bara går? -Okej.
Kom, då!
Toppen. Inga ståltrådar.
Inga ståltrådar i korven. Det är bra.
Tack, sir.
Han sa "sir".
-Hörde du det? -Ja.
-Folk kallar mig jämt det. -Ja.
Men brukar du...
När du ser mig framför dig, ser du en pojke eller flicka då?
-Bara dig, egentligen. -Ja.
Men vad ser du dig som?
-Bara som mig, tror jag. -Ja.
Men det känns inte som en grej. Jag vet inte vad det betyder.
Fast det är en grej. Att vara ickebinär.
Du borde nog googla på det.
-Ja. -Ja.
Det borde jag nog.
Bara säg till, så använder jag rätt ord.
-Var det rätt sak att säga? -Det var perfekt.
-Jag borde googla på terapeuter också. -Ja.
Du kanske kan hitta en här.
Vi kanske kan flytta hit. Och börja om.
Mae Martin!
-Helvete. -Hej!
-Nej. -Vän eller fiende?
Fiende! Vi är i fara. Vi måste springa!
Mae!
-Det är lugnt. -Säkert?
-Vi villade bort dem. -Borde vi ringa polisen?
Och säga vad? "Min langare kräver det jag är skyldig"?
Gud, vad jag är våt nu.
-Är du okej? -Ja.
-Förlåt. -Herregud! Det var läskigt.
Vad är det här för gata?
Jag vet inte. Hur så?
Jag har nog bott här.
-I det här huset? -Ja.
Jag tror att jag... Det är inte klokt!
Jag bodde här med Scott.
Det där var köket,
och där var hans rum.
-Mae, det är nåns tomt. Vi borde inte... -Det är inte klokt.
Mitt rum låg på baksidan. Kom.
-Allvarligt? -Ja.
-Men det är... -Kom bara.
Ja, här är det.
Det är mitt rum.
-Hade ni skilda sovrum? -Ja.
Jag ville ha eget rum.
Jag ville inte vara med honom
när vi flyttade ihop. Jag trodde vi var vänner.
Herregud, nån sover där inne.
Nån sover. Vi måste gå. Det här går inte.
Det var precis där min säng stod.
Fan, jag minns hur mattan kändes mot mina fötter.
Tänk om hon vaknar och ser oss här.
Jag tror att jag brukade ligga under sängen.
Jag gömde mig under sängen ibland.
Ja.
Jävlar!
Jag ringer polisen, era äckel!
Fan!
Mae Martin!
-Herregud! -Kom hit!
Vart tog de vägen?
Låt mig inte dö i Kanada.
Vad gör du?
Mae!
Jag hittar dig nog!
Var är de?
Spring, era små grisar!
Hallå, har du sett två pissråttor?
Jag blev nästan rånad av två tonårspojkar.
Jag älskar dig
så mycket.
Jävlar.
George, sluta.
Sluta.
Herregud. Fan också.
-Mae, vad är det? -Herregud!
Fan.
Vad är det?
Jag önskar att jag visste vilken sorts person jag hade varit
om jag aldrig hade träffat honom.
Jag kan inte tackla det.
Alltså livet och...
... att vara kär i dig.
Mae, lyssna på mig.
Okej?
Du tacklar det nätt och jämnt, men du gör det.
Varje dag.
Det är sant.
-Ja. -Ja.
Ja.
Vad sägs om att lämna stan?
Ta bilen nånstans.
Gärna.
Ja.
Ut i naturen, kanske?
För det har vi aldrig testat.
"När en fråga saknar ett korrekt svar,
finns det bara en ärlig respons.
Gråzonen mellan ja och nej."
Hej.
-Vad gör ni? -Jag läser Da Vinci-koden för din mamma.
Jaha.
-Hon är väldigt spänd. -Jaha.
Ja, du kunde ha ringt.
Jag sov 20 minuter i natt,
medan du förmodligen injicerade bensin med komiker.
Många av mina bästa vänner är komiker.
-Förr eller senare måste ni lita på mig. -Hur ska det gå till?
Du kan inte ens erkänna vad du gjorde med mina prydnadspäron.
-Herregud. -Det vore ett första steg.
Jag vet inte hur jag ska säga det. Jag har inte rört...
Ena dagen låg de där, nästa dag var de borta.
Kan ni följa med ut i trädgården?
Det är nåt jag måste visa er.
Herregud! Mina päron.
Jag är inte stolt över det.
År 2003
var jag klumpig när jag organiserade mina modellskepp.
Jag råkade knuffa ner päronen från hyllan.
De gick sönder.
Jag grävde ner dem här.
Det här är inte sant.
När du gav Mae skulden för det,
var det för sent för mig att gräva mig ut ur...
... min hemska hemlighet.
Jag kanske borde ha pratat med dig om det.
Men jag ville inte veta.
-Nu är de ju återfunna... -Jag menar inte päronen.
Du var säkert med om saker som jag borde ha frågat dig om.
Men jag ville inget veta.
För när man vet, så vet man.
Det går inte att ändra på.
Klandrar du mig för att jag inte ville veta?
Nej, jag... Jag klandrar dig inte alls.
Jag...
Jag önskar att jag kunde börja om
och träffa er nu och säga: "Hej, vill ni bli mina föräldrar?"
Vi bär det förflutna med oss.
Men det får inte blockera vägen framåt.
Från och med nu kan vi väl vara öppna med allt. Eller hur?
Ja, från och med nu.
-Ja. -Ja.
Så har jag aldrig kramat mina föräldrar.
Nej. Det är så vackert.
-Hej. -Hej.
-Har du berättat om planen? -Vilken plan?
Vi ska köra norrut mot skogen.
Vi hittade en stuga vid sjön.
Vi tre kan umgås och vara ute i naturen.
Alltså, jag lovade att laga Malcolms fågelmatare.
Så...
Phil, du får stanna här om du vill.
Du kan bo i mitt gamla rum ett tag, om det går bra för er.
Det vore underbart.
Stanna så länge du vill, min pojke.
Stanna för gott.
Tack, Mae.
Vi ringer sen.
Tror du att det går bra?
Om de trillar i sjön, blir de nedkylda och dör inom ett kick.
De klarar sig. De är smarta.
Kom igen, naturen.
Ett varningens ord, bara.
När jag åker norrut brukar jag jaga storvilt.
Är det sant?
-Nej! -Jaha.
Wow.
-Jag måste bara göra ett stopp på vägen. -Visst. Var då?
På komediklubben.
Ska jag följa med dig?
Nej.
Men tack ändå.
Hallå! Jag måste prata med dig.
Hej.
-Här? -Ja.
Ursäktar ni oss en stund? Tack.
Varför det? De kan stanna. De visste.
Alla visste.
Vill du sätta dig eller...
Jag vill bara fråga dig några saker.
Ska du få mig bannlyst?
Fan.
Jag vill bara prata.
Jag vill ha ett jävla samtal med min vän.
Okej. Vad bra.
När du tog hand om mig,
hade du tänkt ut vad som skulle hända mellan oss?
Nej. Du hade ingenstans att ta vägen.
Sen antar jag
att jag blev kär i dig.
Okej.
Och vad tyckte jag om det?
Jag vet inte.
Du gillade det inte. Du ville inte.
Jag minns att jag sa det flera gånger.
Sen, då? Gav jag mig till slut eller vad hände?
Kom igen. Vi blev väl kära.
Det är så dumt, men när du sa att du ville gifta dig...
Menade du det?
Nej. Jag menar...
Det är ju bara nåt man säger. Men jag älskade dig.
Och jag betalade bokstavligen för ditt liv.
Det var asjobbigt. Jag hjälpte dig att bli ren.
Det kändes som om jag...
Vadå? Hur kändes det?
Okej. Det kändes som om...
... jag hade rätt till lite lindring.
Rätt till det.
Jag har bett om ursäkt flera gånger.
Ja.
Jag är ett as och önskar att jag var död. Vad mer kan jag säga?
Du kan intala dig att det är jag som är orsaken till dina problem
om det känns enklare, men...
... du var helt förstörd när vi träffades.
Jag vet det.
Du var en bortskämd, arg missbrukare. Du ljög hela tiden.
Jag jobbar på det. Men först pratar jag med dig.
Varför bara mig?
Varför inte Mike eller nån av de andra som inte brydde sig om dig?
Jag älskade dig.
-Du var min bästa vän och vi bodde ihop. -Därför gör det så ont.
Det gör så ont, för jag litade på dig.
Och nu känns det som om all kärlek inom mig
är fastbunden med ormar.
Allt är så smutsigt.
Gäller det här kvinnan som ringde dig?
Okej, hör på. Ja.
Det fanns en kvinna till,
som var något för ung, men...
Det finns ett ord för såna: barn!
Herregud. Ge dig.
Fan ta dig, Scott.
Vadå?
Är jag en dålig människa?
Va? Jag vet inte ens vad det betyder.
Vad betyder det?
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Tror du mig?
Och nu, då?
Jag vill aldrig träffa
eller prata med dig igen.
Är du okej?
-Ja, nu åker vi. -Okej.
-Kan du stanna lite? -Ja.
Okej!
Nu kan vi köra.
Okej.
-Jag blev jagad av en björn en gång. -Är det sant?
Jag vet inte. Jag är osäker.
Hur mår du?
Jag är trött på mig själv.
-Du vet. -Ja.
Hur mår du?
Bra.
Jag gillar Kanada.
Men att flytta hit vore ingen omstart för dig, va?
Inte direkt.
En dag, kanske.
En dag kanske vi kan flytta till Spanien eller göra nåt annat galet.
Ja.
-Vi kan bli fiskare i Norge om vi vill. -Ja.
Vad som helst.
Jag tror inte att jag behöver dig lika mycket längre.
Men jag vill ha dig.
-Vill du ha mig? -Ja.
-Okej. -Ja.
Jaha...
Vad är fotosyntes egentligen?
Det är en process genom vilken... Det är en kemisk process.
Växter använder solljuset och förvandlar koldioxid och vatten till energi.
-Använder de solljuset? -Ja.
Det är helt otroligt.
Vänta tills du får höra om klorofyll, i så fall.
-Vad fan är det? -Okej. Gröna växter, du vet.
-Ja. -Precis.
Vad är det som gör dem gröna?
-Vad? -Klorofyll!
Undertexter: Love Waurio