_
Koppla upp dig igen, Bernard.
Theresa... är död.
Jag dödade henne. Vad har jag gjort? Vad har jag gjort?
Skulden du känner, ångesten, skräcken och smärtan-
-är anmärkningsvärd. Det är vackert.
Jag är en mördare. Herregud.
Gud har inget med det att göra. Du dödade henne för jag sa åt dig.
- Du ska vara stolt över dina känslor. - Stolt?
Du programmerade många av dem själv.
I början hade värdarna grundläggande känslor; kärlek och hat.
Jag ville ha alla nyanser däremellan.
Ingenjörerna klarade det inte och därför skapade jag dig.
Och tillsammans fångade du och jag den där ogripbara saken - hjärtat.
Jag förstår inte. Jag brydde mig om Theresa. Jag älskade henne.
Varför tvingade du mig att döda henne?
"En mans liv eller död var ett lågt pris att betala"-
- "för att förvärva kunskapen jag sökte."
"För riket jag skulle förvärva."
All skönhet som du och jag har skapat här, konsten-
- ville de förgöra. De ville förgöra dig. Jag tänker inte låta det hända.
Dessutom har vi en ny historia att berätta.
Jag hjälper dig inte.
- Jag jämnar parken med marken! - Det räcker, Bernard.
Det räcker.
Du är inte den förste som hotar mig.
Arnold kände likadant som du.
Han kunde inte heller stoppa mig.
Och hur utsökta dina känslor än är..
...desto mer storslagen är förmågan att stänga av dem.
Jag behöver inte en skenbild av en känslomässigt förstörd man.
Du ska vara dig själv.
Klok, rådig och kapabel att sopa igen spår efter dig.
Kan du göra det för mig, Bernard?
Hur vill du att jag fortsätter?
Städa undan efter dig, Bernard.
Allt som binder oss till Theresas för tidiga bortgång.
När du är klar ska du få det du allra mest vill ha just nu.
Jag ska befria dig från minnena av vad du har gjort-
- och minnet av din relation med Theresa.
Att minnas fördjupar endast din sorg-
- och riskerar att dra till sig ovälkommen uppmärksamhet.
Det är bäst att blicka framåt med klarsynthet.
När du ser tillbaka minns du Theresa som en respekterad kollega.
Och du kommer att känna sinnesro.
Du är ny. Du har knappt några fåror.
Om du bjuder mig på ett glas ska jag visa dig övervåningen.
Vad finns däruppe?
En underbar utsikt över mina mest populära sevärdheter.
Två glas gin och vad än den här underbara varelsen vill ha.
- Det vanliga, Clem? - Tack.
Det här går fort. Jag är snabbt tillbaka.
Är det nåt fel, Maeve?
Vad fan är det som händer med mig?
Ena stunden är jag med en liten flicka i ett annat liv.
Jag kan se henne.
Känna hennes hår i mina händer och hennes andedräkt mot mitt ansikte.
Sen är jag tillbaka i Sweetwater. Jag vet inte vad som är verkligt.
Det händer när man mixtrar med hjärnan.
När vi minns saker är detaljerna suddiga och ofullständiga.
Men du kommer ihåg allt perfekt. Du återupplever dina minnen.
Vad hände med flickan i mina drömmar? Är hon kvar i parken?
- Och varför fick jag en ny roll? - Jag kan se efter.
Nej.
Det spelar ingen roll.
Alla förhållanden jag minns...
Min dotter, Clementine...
De är historier skapade av er för att hålla mig kvar här.
Men det fungerar inte längre. Jag ska härifrån.
Vart ska du ta vägen? Du vet inget om världen utanför.
Jag vet att jag inte är docka som lever en lögn. Det räcker för mig.
Gå, då. Vi kan inte hindra dig.
Du gör mig besviken, Sylvester.
I alla värdas ryggrader finns en sprängladdning-
-som briserar om jag försöker fly.
En säkerhetsanordning. I vilken ryggkota sitter den?
C6. Men du måste byggas upp på nytt för att ta bort den.
Och du behöver en armé för att ta dig ut ur parken.
Det stämmer. Jag behöver bundsförvanter.
Och för att skaffa dem behöver jag administrativ tillgång.
Skojar du? Vi kan inte låta henne ta kontroll över andra värdar.
Jo, och det ska ni, raring.
Det är dags att skriva min egen jävla historia.
Det känns som om jag har varit här förut. Vi är nära nu.
- Nära vadå? - Mitt hem.
Dolores?
Ghost Nation måste ha hittat dem.
De kommer tillbaka. Vi måste fortsätta, Dolores.
- Vatten. - William?
- Snälla. - Ge mig flaskan.
William.
Du skickades hit för vår skull. Du tog del i bakhållet.
Ja.
Vi skulle vänta här på El Lazo ifall han försökte fly.
- Hur visste ni om tåget? - De sände bud från Pariah.
En nyrekryterad berättade om en man och en kvinna som lurade oss.
De var med El Lazo. Vi fick order om att döda er.
Logan.
Vi måste hjälpa honom. Titta på honom. Han är ett barn.
Han vet inte varför han krigar. Jag hämtar mer vatten.
Han är död inom några minuter. Vi kan inte vänta här.
Han är inte död än. Han har ont, William.
Vad säger det om oss om vi låter honom lida?
Lämna mig inte.
Hitta mig.
William?
Han är död.
Vi hittade henne i en ravin i Python Pass.
I samma ravin som vi fann vedhuggaren.
Herregud, Theresa.
Har ni meddelat hennes familj?
- Ja, hennes bror. - Bra.
Vad fan hände med henne?
Enligt den preliminära undersökningen halkade hon och föll.
Cervikal fraktur, massiv hematom.
Ingen var i närheten när det skedde.
Har vi nån aning om vad hon gjorde där?
Den här hittades vid kroppen. Den innehåller företagsinformation-
- inklusive vissa värdars kärnkoder. Den fungerar bara på höga höjder.
Hon kan ha försökt sända informationen och halkat.
Folk utifrån har tidigare försökt få information från anställda.
Vet vi vem datan var avsedd för?
Nej, inget överfördes.
Theresa kan ha försökt använda vedhuggaren som kurir-
- och sen försökt skicka informationen själv.
Vilket tråkigt slut på hennes historia.
Jag kände Theresa bra. Brist på lojalitet passade inte in på henne.
Hon var lojal. Och försiktig.
Det känns väldigt olikt henne.
Hon var mest bekymrad över den nya historien.
Hon kände starkt att den borde skjutas på framtiden.
Det förklarar Clementine, värden vi fick ta ur bruk.
Gårdagens demonstration var en bluff...
- ...som ms Cullen låg bakom. - Var den?
Koden hade mixtrats med.
En av QA: s tekniker lämnade spår efter sig i den.
När man upptäcker cancer måste man ta bort den innan den sprider sig.
QA: s tillgång och översikt måste minimeras-
- tills ett nytt och mer principfast team kan ta över.
- Då blir vi underbemannade. - Parkens säkerhet kan automatiseras.
- Vad effektivt av dig. - Det kräver en del arbete...
...men det ska gå vägen med Bernards hjälp.
Han återinsätts som avdelningschef-
- nu när Theresas manipulationer har uppdagats.
Givetvis. Jag ber om ursäkt.
Nåt har hänt. Ledningen är på helspänn. En utredning pågår.
- Utreder de oss? - Skulle jag berätta det för dig?
En olyckshändelse i parken.
Vi måste avsluta det här och få saker att verka som vanligt.
Vi behöver ta tillbaka plattan och du ska spela dum igen.
- Jag har lärt mig det jag behöver. - Toppen.
Du kan ändra din personlighet, men du kommer inte härifrån.
Du kan gå fram till dörren, men inte ta ett steg till.
Det som måste förändras sitter djupt i kärnkoden. Ingen kommer åt den.
Vad lustigt att du säger så.
Vissa delar av mig är gamla.
Eleganta formella strukturer, ett slags upprepande skönhet.
Men komplicerat, som om två sinnen grälar med varann.
Det finns saker inom mig,
Saker jag skapades för att göra som ligger utom räckhåll för mig.
De verkar nästan ligga vilande.
- Vem är Arnold? - Jag vet inte, raring.
Men de delar som ligger vilande ska fortsätta att göra det.
Lutz här kan bara få dig att må bättre över hur kört det är.
Allt annat tar beteendeavdelningen hand om.
Utpressa teknikerna där istället. Du är du nån annans problem.
Jag har inte tid med det. Ni får ta med mig dit.
Inte en chans i helvete.
Det uppstår en tidslucka vid skiftbyten. Ingen lär märka det.
Det ni måste ändra på är rätt så sofistikerat-
-men jag skriver ner det till er.
Och sen... som du precis sa...
...är jag nån annans problem.
Okej, vi tar upp henne till beteende- avdelningen. Det är vår enda chans.
- Tänker du göra det? - Inte en chans. Nej...
Om man gör en uppdatering stängs hon väl av?
- Ja, sen tömmer vi henne. - Vad?
Raderar allt. Vänder blad.
Vi tar ner henne hit, drämmer till henne och säger att hon kom in så.
Hon är vaken. Vid liv.
Du gjorde det här.
Vad du än drog oss in i ska jag ta oss ut ur.
Vi tar upp henne och raderar henne.
Var på din vakt.
Wyatts män kan komma när som helst. Det här är hans område.
Det är bäst. Annars slösar du bort tid som jag inte har.
Enligt dig har Wyatt kvinnan jag älskar.
Om det fanns en genväg hade jag tagit den.
Det finns säkert en nånstans i parken.
Du minns inte. Du kommer bara ihåg det Ford tillåter.
Det är nog bäst så.
Jag vet allt jag behöver veta. Jag är klarsynt.
Jag beundrar din beslutsamhet, men du förstår inte att spelet är riggat.
Du är här för att vara förloraren.
Huset vinner alltid.
Det här ser lovade ut.
Jag ska inte göra dig illa. Jag ska inte göra dig illa.
Det är du. Jag trodde att du hade tagits ur bruk.
Ford vill väl inte slösa bort ett vackert ansikte.
Vem gjorde det här mot dig?
Wyatts män. De dödade allihop.
Det är Wyatts sätt. Jag var där första gången.
Han förstörde min värld.
Hördu, Teddy...
Nej! Teddy!
Hämta yxan!
Du minns inget, men du ledde oss till Wyatts män.
Han måste vara i närheten.
Jag kommer faktiskt ihåg en sak.
Dig.
Fortsätt rakt fram. Femte stationen till vänster.
Är du säker på att du klarar det?
Nu får vi det överstökat.
Vi måste stänga ner dig nu.
Sylvester...
Lycka till.
Är hon avstängd?
Bra. Nu tömmer vi subban och sticker.
VARNING REFORMERA VÄRD
Den största synden i livet är att förgås utan syfte.
Därför förtär jag alltid köttet från mina offer.
"Saften." Säg "förtär saften från mina offer."
En gång till med känsla. Nästan sensuellt.
- Stör jag? - Nej, tvärtom. Jag...
Jag hoppades att vi skulle ses igen.
Jag vill be om ursäkt. Vi träffades under olyckliga omständigheter.
Till skillnad från nu?
Jag vill beklaga sorgen. Det som hände Theresa är fruktansvärt.
Det är en stor förlust för hennes vänner här och för företaget.
Verkligen.
Enligt ryktet var hon inte så lojal mot företaget som hon verkade.
Jag hörde att hon smugglade ut hemligheter.
Theresa var ingen förrädare. Allt hon gjorde var på Delos befallning.
Hon föll när hon hjälpte styrelsen med nåt viktigt.
Vadå?
Okej. Du är inte den enda som har hemligheter.
Ford bad mig att skapa en skurk till hans nya historia.
Skulle Ford betro dig med en nyckelkaraktär till sin historia?
Han är nästan klar med den.
Han grävde upp en gammal stad i utkanten av parken-
- skapade maskerade män som terroriserar gäster-
- och meddelar folk att den ultimata skurken är på väg:
Wyatt.
Det är inte Wyatt. Det är ett tidsfördriv.
Men lyckligtvis för dig, tror jag att du är redo för ett riktigt jobb.
Jobba för dig? Med vadå?
"Visa, säg inget."
Föredrar inte ni författare det?
Jag vet att du och hon kände-
- nån märklig sympati för varann, men hon var en jävla värd.
Det kunde inte sluta på nåt annat sätt.
Och det här är det minst smärtsamma sättet det kunde sluta på för henne.
Jag räddade ditt skinn och du kan inte ens säga tack.
- Tack. - Helvete!
- Vad gjorde du? - Det jag bad honom om.
Tror du inte att jag visste vad du tänkte göra?
Även som 14 var du ingen motståndare för mig.
Din vän besitter mer medkänsla än du.
Han kunde inte ta ett liv bara så där.
Vill du veta vad han gav mig?
Nåt som gör att du kan gå härifrån och försvinna ur mitt liv.
- Visst, jag går med på det. - Vi förändrade mer än så.
Vi har mixtrat med min kärnkod.
Jag ska visa dig.
Du sa att du inte skulle skada nån.
Du av alla vet precis hur falsk jag är, raring.
Vänta tills jag är tillbaka och visar mina andra nya talanger.
Kom igen.
Vi kanske behöver honom.
Ligg still. Ligg still!
Nu är det dags att rekrytera min armé.
- Väntar du på nån? - Faktiskt.
Ett långväga besök. En man som bryter upp kassaskåp.
Jag hoppas att han har djupa fickor. Din nota är snart skyhög.
Det tror jag inte.
Maeves nota var så utomordentligt modest-
- att hon förtjänade ett tecken på tacksamhet.
Vad sägs om att jag bjuder på en dubbel? Finaste sorten.
Spring!
- Är det nåt som är fel, Maeve? - Nej, jag mår bra.
Clementine tog de andra flickorna och bjöd gästerna på utsikten-
- över deras mest populära sevärdheter.
Gratis.
Ni pojkar är nya. Ni har knappt några fåror.
Och bartendern mindes plötsligt att han hade whisky att ta hand om.
Precis i tid.
Om du rider in i staden med beväpnade män...
- ...måste du uppge ditt ärende. - Förödelse.
Sheriffen anser att ryttarna är hederliga medborgare.
Vicesherifferna bestämde sig för att skjuta varann.
Tack för att du hanterade en olycklig situation.
Nu kan vi återuppta vårt arbete med den nya historien utan störningar.
Och Hale? Lär hon inte bli ett hinder?
Hon lär försöka, men vi klarar av att hålla dem i schack.
- Nåt annat bekymrar dig. - Du studerar alltid människan.
Jag undrar vad du verkligen känner. Du befinner dig i en unik situation.
En programmerare som vet hur maskinerna fungerar-
- och en maskin som är medveten som sitt rätta jag.
Jag förstår vad jag är gjord av, hur jag är kodad.
Men jag förstår inte känslorna jag har.
Är de äkta? Allt jag har upplevt?
Min fru? Min sons bortgång?
Alla värdar behöver en bakgrundshistoria. Det vet du.
Jaget är ett slags fiktion, både för värdar och människor.
En historia vi berättar för oss själva. Den behöver en början.
Din inbillade smärta gör dig verklighetstrogen.
Verklighetstrogen? Men inte levande?
Smärta existerar endast i sinnet, en inbillning.
Vad är skillnaden mellan min och din smärta? Mellan dig och mig?
Just den frågan förtärde Arnold.
Fyllde honom med skuld och drev honom till vansinne.
Svaret har alltid tytt sig uppenbart för mig.
Det finns ingen gräns, där vi blir större än summan av våra delar.
Ingen inflexionspunkt där vi verkligen kommer till liv.
Vi kan inte definiera medvetandet eftersom medvetandet inte existerar.
Människor anser att vårt sätt att se på världen är speciellt.
Men vi lever i loopar, lika avgränsande som värdarnas.
Vi ifrågasätter sällan våra val.
Vi är oftast nöjda med att bli tillsagda vad vi ska göra.
Nej, min vän. Du går inte miste om nåt.
Jag vill inte att det här oroar dig.
Jag ska få dig att känna dig väl till mods.
En sista sak.
Har du fått mig att skada nån annan på det sättet?
Nej, Bernard. Självklart inte.
RADERAR MINNE
Du ska inte älta dessa minnen. Då kan du dras in i dem igen.
Du kan förlora dig själv i dem som andra värdar har gjort.
Det här är stigen. Jag vet det.
Vi är framme.
Jag är hemma.
Bra jobbat, Maeve. Mycket fint.
Stanna hos din partner.
Vad trevligt att se dig. God morgon. Hittade du det du sökte, Dolores?
Vad gör du?
Mår du bra? Jag ropade på dig, men du fortsatte att gå.
- Var är vi? - Vi är här. Tillsammans.
När är vi, då?
Är det här nuet?
Håller jag på att bli galen? Är du verklig?
Självklart är jag verklig.
Jag kan inte avgöra det längre.
Det är som om jag är fången i en dröm eller ett gammalt minne.
- Ena sekunden är jag här med dig... - Den här platsen är inte bra för dig.
Du är fången i hemska minnen.
Det är vad Arnold vill. Han vill att jag ska minnas.
Vem Arnold än är, så är han inte här nu. Jag är här.
Jag ska ta dig härifrån.
Jag var säker på att det var rätt plats.
Arnold skulle möta mig där.
Vi måste se till att du kommer närmare Sweetwater.
Härute verkar du nästan bryta ihop.
- Spanare för nordsidan? - De kanske kan hjälpa oss.
Ser man på.
Jag har letat i flera dagar efter dig, Billy.
Gissa om ni två är rökta.
Det här borde inte påverka dig.
Det är livets gång, eller det som kan liknas vid det.
Även de döda uppfyller ett syfte.
Du duger.
Vad laddar du upp?
35 år av data. Mer information än en hårddisk kan rymma.
Men en värds hjärna-
- som är helt tömd, har kapacitet att göra det.
- Är det värdarnas koder? - Det har du inte med att göra.
Du ska ge honom en personlighet och se till att han lämnar parken.
Hur ska jag göra det?
Du är författare. Hitta på en historia.
Ha kul med programmeringen.
Kom ihåg att mästaren visar sig i begränsningen.
Bernard.
Jag vet att du och jag inte alltid har kommit överens.
Jag ansåg att beslutet att avsätta dig var korttänkt.
Det gläder mig att du är tillbaka.
Ingen klandrar dig om du tar ledigt en dag.
Arbetet har en lugnande effekt.
- Ibland är rutiner den bästa trösten. - Inget går på rutin idag.
- Jag vet att det måste vara svårt. - Jag är ledsen, men jag förstår inte.
Förlåt att jag tränger mig på.
Ni var väldigt diskreta, men det är mitt jobb att veta sånt.
- Jag vill bara erbjuda mitt stöd. - Du har helt fel för dig.
Jag respekterade Theresa och det som hände är tragiskt-
-men jag kände henne knappt.
Jag måste fortsätta arbete.
Självklart. Jag vet att du har ont om folk.
På tal om det, har du hört av Elsie Hughes?
Jag ringde henne imorse om Theresa, men hon har inte ringt tillbaka.
- Hon njuter nog bara av ledigheten. - Ja.
Wyatts män viskade hela tiden.
De sa att världen inte tillhörde nybyggarna.
Den tillhör nån som väntar. Den tillhör honom.
Du minns.
Ni två verkar ha hamnat i samma nya historia.
De enda som överlever här är de som besitter övertygelse.
Min är att rädda Dolores eller dö medan jag försöker.
Wyatts är att göra anspråk på världen eller jämna den med marken.
Men din har alltid varit ett mysterium för mig.
Efter all tid tillsammans vet jag fortfarande inte vem du är.
Men medan du kvicknade till listade jag ut hur jag ska få dig att prata.
Dolores. Jag minns att du tog henne. Du gjorde henne illa.
- Du minns faktiskt. - Var är hon? Säg det!
Du är verkligen en idiot, Teddy.
Tror du att Dolores tappar konserven för din skull?
Du ger henne till män som mig. Du är en glorifierad hallick.
- Jag ska döda dig långsamt. - Nej.
Reglerna här håller dig tillbaka. Men jag vet hur man kan ändra dem.
- Du talar som om du äger världen. - Inte bara den här.
Vill du veta vem jag är? Vem jag verkligen är?
Jag är en gud.
Jag är en industrijätte.
En filantrop.
Familjeman. Gift med en vacker kvinna, far till en vacker dotter.
Jag är den gode mannen, Teddy.
Men förra året tog min fru fel tabletter.
Hon somnade i badkaret. En tragisk olyckshändelse.
30 år av ett äktenskap försvann.
Hur uttrycker du det? "Som en djup och avlägsen dröm"?
På begravningen försökte jag trösta min dotter.
Hon höll mig på avstånd-
- och sa att min frus död inte var en olyckshändelse.
Att hon tog livet av sig på grund av mig.
Emily sa att varje dag med mig hade varit rena skräcken.
När som helst kunde jag explodera eller kollapsa som en stjärna.
- Skadade du dem också? - Aldrig.
De såg aldrig den mannen jag är här.
Men hon visste om det likväl.
Hon sa att om jag la alla goda gärningar på hög-
- var det bara en vacker mur som dolde det som fanns inom mig.
Jag ville bevisa att hon hade fel. Därför kom jag tillbaka hit.
Det är meningen med den här platsen. Den avslöjar ens sanna jag.
Men jag hängav mig inte åt en av Fords historier.
Jag skapade min egen.
Ett test. Ett enkelt sådant.
Jag fann en kvinna, en vanlig bondkvinna, och hennes dotter.
Låt dem lugna sig innan de byter ut hororna...
Ha så roligt med det. Jag ger mig av. Huset är ditt.
Jag ville testa om jag kunde begå en riktigt ond handling.
Se vad jag var gjord av.
Maeve? Ska du verkligen inte stanna?
Maeve? En revolverman har aptit för två och...
Du kan säkert hitta nån annan.
Jag dödade henne och dottern. Bara för att se hur det kändes.
När jag trodde att det var över vägrade kvinnan att dö.
Du är ett jävla odjur.
Ett odjur hade känt nåt.
Jag kände... ingenting.
Sen hände nåt mirakulöst.
Under alla år här hade jag aldrig sett nåt liknande.
Hon var levande. Verkligen levande.
Om än bara för en stund.
Det var då Labyrinten uppenbarade sig för mig.
Labyrinten. Vad har mönstret med det här att göra?
Allt. I Fords lek kan du inte döda mig ens i utkanten.
Du kan inte ens lämna ett bestående märke.
Men det finns en lek med ett annat djup.
Arnolds lek.
Och den leken går på djupet.
Vi har problem med bordellmammans beteende.
Hon svarar inte och de andra värdarna kan inte ingripa.
- Jag skickade ett team efter henne. - Bra.
Mitt barn! Mitt barn!
Vi kan inte stänga av henne.
Lämna oss. Nu räcker det, Maeve. Nu räcker det.
- Han dödade mitt barn. - Jag förstår inte.
Hon svarar inte på nåt.
Han dödade henne! Mitt barn!
Han tog henne från mig!
Så där. Det var bättre.
Ett gammalt trick från en gammal vän.
Du behöver inte lida, Maeve. Jag tar bort smärtan.
Nej, nej. Snälla.
Smärtan är allt jag har kvar av henne.
Snälla.
Så där.
Fall nu i en djup och drömlös sömn.
Kanske börja om från början. En ny roll till dig.
Och imorgon är det här bara en avlägsen dröm.
Vi har hittat henne. Hon ska in på diagnostik direkt.
Tror du att jag saknar övertygelse?
Wyatt brände inte ner min värld. Jag lämnade den för den här.
Labyrinten är det enda som är viktigt.
Och besegra Wyatt är nyckeln till att låsa upp den.
Då får vi det som våra liv saknar.
Mening, så att våra val får konsekvenser.
Även om det blir vår död.
Döda honom. Ge honom vad han vill ha.
Han är bunden. Obeväpnad.
Det var även flickan han dödade. Han är värre än Wyatts män.
- Jag kan inte. - Sånt här tar tid.
Vi har inte mycket kvar. Jag kanske kan hjälpa dig.
Du har varit borta länge, Theodore.
Det är dags att du kommer tillbaka till flocken.
Wyatt behöver dig snart.