Herr Andersen, om ni är där så ge er till känna.
Lydia!
Jag är gravid. Jag måste förföra Hjalmar.
Tänker du bedra mig med din man?!
De ligger med smugglarbåtarna vid Herthas Flak och seglar det vidare.
Ska ni inte komma och arbeta för mig?
- Det hände även med Lindberg. - Jag dödade honom inte!
Berätta för polisen det far inte vill säga.
Jag kan inte gå bakom hans rygg.
- Här är min värdering. - Det kan jag inte göra mot henne.
Var ska hon skaffa fram så mycket pengar?
Det man inte har det måste man låna.
- Fick ni liv i den? - Ja. Bensinfiltret skulle bytas.
Om det sker igen, kan ni lätt... Ni öppnar bara motorhuven.
- Och skruvar av bottnen på filtret. - Det låter lätt.
Det smällde i starten. Fördelardosan måste nog åtgärdas.
- Åtgärdas? - Den ska bytas.
Det ska jag komma ihåg. Herr Andersen är en riktig trollkarl.
- Det är en fin bil. - Ni säljer väl Ford i Amerika?
Jo. Och den här är snart lika populär som T-Forden.
Hur många säljer ni en bra vecka?
- Just nu 5-10 stycken. - Så många?
- Ja, om dagen alltså. - Det låter som fina affärer.
Herr Andersen blev erbjuden att köpa verksamheten.
- Varför vill er chef sälja? - Han har börjat med aktiehandel.
- Det är den nya flugan. - Ja, det har vi hört.
- Är det inget för er? - Jag är för västjylländsk.
- Man ska arbeta fram sin vinst. - Sympatiskt.
- Hur mycket blir jag skyldig? - Inget för den bagatellen.
- Vill ni ha nåt att dricka? - Nej tack.
Han rör ju inte alkohol. Inte en droppe. Komplett torrlagd.
Nå, Ditmar. Ska vi inte ha ett öppenhjärtigt samtal?
- Jo. Vad menar ni? - Dags att vi blir du med varann.
- Verkligen. - Med bröllopsplaner och allting.
- Skål, svärfar. - Skål.
- God dag. - God dag, god dag.
Har du bestämt något bröllopsdatum?
- Vattnet väntar! - Jag vill inte springa.
- Ursäkta, vad sa du? - Bröllop. Har ni enats om ett datum?
- Inte än. - Låt inte Amanda bestämma allting.
- Vi har sett hur det går då. - Du tänker på Morten.
Ja. Idioten flyttar hem igen.
Jag var tvungen att prata med polisen. Det var viktigt för Amanda.
- Kvinnor... Det är din svaghet. - Det måste jag erkänna, svärfar.
Andersens Badhotell. God dag. Hon har nyss kommit.
Jag hämtar henne. Ett ögonblick.
- Det är Hotell Utsikten. - Kan du hålla i det här?
Hallå? Hej. Jo, det går bra.
- Vi har många gäster. - Det är Hotell Utsikten.
Var har ni hört det?
Det är inte sant. Nej, det har vi inga planer på.
Ja, men det gör inget. Adjö.
- De trodde hotellet var till salu. - Vem hade sagt det?
Det kunde de inte förklara.
De hade hört om den nya värderingen och att Poul skulle ha mer pengar.
Om de var svåra att få tag på, så...
Det var nästan som om de visste att banken sa nej.
Vad ska ni göra då?
- Nu ordnar vi med lunchen. - Ni säljer väl inte hotellet?
Nej. Det hoppas jag inte.
- Kom. - Jag har inte tid. Edward!
Ni var inte nere vid frukosten. Varför inte?
- Hjalmar ville stanna i sängen. - Stanna i sängen?
- Får jag gå nu? - Hur tror du det känns för mig?
När ni ligger på andra sidan korridoren...
Väl vetande att du bär mitt barn under ditt trolösa hjärta.
- Vem säger att det är ditt? - Vems skulle det annars vara?
Hjalmars.
Försöker du inbilla dig det? Gör det ditt svek lättare?
- Ni har inte haft sex på många år. - Vem har sagt det?
- Det har du! - Jag kanske ljög!
Kvinnor ljuger när de har en bra anledning.
- Helene, gör inte så här mot mig. - Hur tror du det känns för mig?
Jag känner mig så usel.
Det jag erbjuder Hjalmar har han inte förtjänat.
Om du bara visste hur det påverkat honom.
Vad menar du? Påverkat?
- Han är helt förändrad. - Hur då?
Hur är han helt förändrad?
Bra. Jag är nästan klar. Du kan bara lägga dig på sängen.
Om du är riktigt snäll, så helst utan kläder på.
- Utan kläder? - Ja. Helt utan kläder.
Det ska vara som Goyas bild av den nakna Maya.
Jag ska visa dig. Det är mycket bättre. Nu ska du se.
Hon ligger så här med lite förskjutna ben.
Och armarna här, så man kan se ena handen, och man kan se...
- Tror du att du kan det? - Ja. Det kan jag väl.
- Ursäkta. Jag kommer senare. - Nej, ni kan städa rummet nu.
- Jo, jo. - Jag går en stund.
- Går du? Du kommer väl tillbaka? - Ja.
Jag sa bara att fru Andersen inte behövt följa den nya värderingen.
- Advokaten hade ju gjort en. - Då hade hon inte behövt låna.
Fru Andersen vill att allt ska gå rätt till.
Fru Andersen har ju redan sagt att den nya värderingen gäller.
- Vet Poul inte att banken sa nej? - Hon vill inte blanda in honom.
- Men tänk om hotellet måste säljas? - Hans farfar startade ju det.
- Jag vill nästan ruska om honom. - Nej. Det är ingen bra idé.
Amanda!
Nu fungerar bilen igen. Vill du med en tur efter lunch?
Jag ska besöka gubbarna. Vi ska köpa marken till vägen.
- Det vore trevligt med ditt sällskap. - Det tror jag inte, Ditmar.
Jag har blivit du med din far. Han undrar om bröllopsplanerna.
Jag sa att vi inte bestämt nåt. Men vad tycker du?
- Vad jag tycker? - Ja. Om bröllopsdatum.
Kom ett tag.
Du tror väl inte på allvar...?
Episoden med herr Dupont var fel. Det kommer inte att upprepas.
- Nå! Vad ska jag säga till din far? - Hitta på ett datum om du vill.
Men förlovningen bryts när vi kommer tillbaka till Köpenhamn.
Ditmar...
Du vet att det här inte håller.
- Ligger du bara här? - Jag har semester, Therese.
Drick inte öl på förmiddagen. Det är snart lunch. Sen åker vi en tur.
- Jag ska inte åka nån tur. - Jo, vi åker till Skagen.
- Amanda och Ditmar vill kanske med. - Ditmar har inte tid.
- Inte jag heller. För jag tänker. - Ja. Det kan jag se.
Vet du hur många bilar herr Andersen säljer om dagen i Amerika?
- Nej. Behöver jag veta det? - 10.
Det är förbannat bra affärer. Han får ändå köpa firman
eftersom chefen vill placera alla pengarna på aktier.
Det händer fantastiska saker där över.
Jag får jaga rätt på min bankir på stranden i Hornbæk.
- Du ska väl inte köpa aktier nu? - Det kan du ge dig på.
Låt Henriques ha semester så åker vi till konstmuseet i Skagen.
Fy tusan! Jag ska inte på nåt konstmuseum. Jag har läst om det.
Det är bara skildringar av fiskare i stövlar och sydväst.
- Du behöver lite kultur. - Då hade jag inte rest till Jylland!
- Sitter ni inne i det fina vädret? - Det är härligt här också.
- Ska vi åka en tur tillsammans? - Jag vill hellre läsa min bok.
- Det kan du göra ikväll. - Jag minns hur det var som liten.
Om en bok var spännande så kunde man inte släppa den.
Det klarade du bra. Jag kommer in till dig i eftermiddag.
- Jag vet inte om min syster är där. - Storasystrar är så besvärliga.
Kom in till mig. Kl. 15 har min syster gett sig av.
Från att jag öppnade ögonen
så kände jag Julius Andersen väldigt tydligt.
Det är som om han bara väntar på att vi ska prata med honom.
- De tycker om fröken Malling. - De har ingen användning av mig.
Jag vet snart inte hur man gör. Jag avundas er.
Ja. Ni och er man semestrar tillsammans.
Han ligger bara och slöar.
- Vill ni ha? - Ja tack.
Min man är upptagen av sina affärer.
Han planerar att segla till Stockholm utan mig och barnen.
Han kände en kvinna där uppe innan han träffade mig. Margaretha.
Tror han att hon står på kajen och väntar på honom?
Vet ni vad mitt stora fel är? Att jag alltid bara är här.
Han tar mig för givet.
- Tänk om ni inte var här? - Var skulle jag annars vara?
Jag ska till Skagen efter lunch. Följer ni inte med?
- Er lunch, herr Andersen. - Tack.
Fru Andersen var på banken i dag. De sa nej till ett lån.
Hotell Utsikten ringde och ville köpa hotellet.
- Jag tyckte ni borde veta det. - Tack.
Jag vet att ni ska köpa en firma i Amerika
men om ni inte behöver alla pengar direkt kunde fru Andersen betala av.
Det vore synd om hon måste sälja hotellet.
Men det är väl inget jag ska blanda mig i.
Nej, det är det nog inte.
Ja. Er rör det ju inte. Ni ska ju bara tillbaka till Amerika.
- Det skulle jag inte ha sagt. - Nej. Du skulle inte gått dit.
Bra att han fick veta vad den nya värderingen innebär.
Nej. Jag skulle inte ha blandat mig i. Det förändrar inget.
Den här handduken är alldeles blöt!
- Hon är verkligen upprörd. - Hon försöker ändå med något.
- Ska vi alla skälla på honom? - Det är det med Morten också.
Han skulle ha kommit för över två timmar sedan.
Han har nog arresterats.
Du beter dig som en idiot. Sätt dig.
Det var för tidigt att skicka honom till Sverige. Tullen har tagit honom.
I så fall släppte de honom väldigt fort.
Du är sen.
Jag fick motorstopp. Tullen kom. Jag slängde allt överbord.
- Han har mist lasten. - Jag band dunkarna vid en boj.
- Så tullen hittade dem? - Med en säck över.
- Så bojen sjönk. - Så bra då.
- Vad var det i säcken? - Salt.
Vad händer med salt när det hamnar i vatten?
Ja, vad händer?
Ska vi äta lunch?
Jag ska till skräddaren.
Hälsa lilla fästmön.
Löses saltet upp så bojen flyter upp igen?
Så är det väl?
Jo.
- Tack för maten. - Varsågod.
- Jag ska ge dig en kopp kaffe. - Sa banken nej till lånet?
- Var har du hört det? - Av fröken Fie.
Jag sa åt henne att hon inte skulle blanda in dig.
- Vad sa de på banken? - Omsättningen var inte stor nog.
Min far hade fyllt kassaskåpet.
Banken tyckte vi skulle tala tyst om de pengarna.
Eftersom de inte syntes i bokföringen.
- Så det var svarta pengar? - Ja, banken antydde det.
Hur gör vi då? Du säger väl inte ja till Hotell Utsikten?
Berättade hon det också?
Om jag inte köper firman i Amerika
så kanske vi kan lösa det med en avbetalningsplan.
Är det också nåt Fie föreslagit?
- Vad ska jag göra med henne? - Nej, hon är lite ovanlig.
Nu ska du höra här, Poul. Du blev jagad hemifrån av din far.
Du har arbetat hårt i 10 år för att få egen firma.
Släpp inte den chansen.
Jag ska lösa det här. Nu ska du få en kopp kaffe.
- Blir du försenad? - Ja. Jag är tillbaka till middagen.
Tvillingarna blir nog glada för att se sin far, om de känner igen honom.
- Jag hoppas också du blir glad. - Jag är inte hemma till middagen.
- Jag är i Skagen. - Vad ska du göra där?
- Otto, jag måste iväg. Adjö. - Adjö.
- Fru Aurland följer också med. - Trevligt.
- Skulle ni inte vara nakenmodell? - Nej, jag kom undan.
Herr Aurland sa att det är helt slut med att måla moln.
Jag vet inte vad det är med honom.
Vi kan äta på Brøndums Hotel. Anna Ancher kommer fortfarande dit.
- Och servitörerna är visst stiliga. - Det låter bra.
Ursäkta, ska ni till Skagen? Kan jag få följa med?
- Skulle ni inte dit med er syster? - Hon ska träffa herr Aurland.
- Ska han måla av henne? - Nej, bevare mig väl.
De ska höra ett radioföredrag med Thit Jensen om frivilligt moderskap.
- Menar ni abort? - Ja, det är fruktansvärt.
Jag hörde henne för några år sedan och jag ångrar det än i dag.
Hennes mor födde kanske 12 barn och miste rörlighet och hörsel
men det ger inte andra kvinnor rätten till abort.
Och jag kan inte förstå hur det skulle röra Lydia.
- Ni får ta er hem själv. - Vi stannar där och äter.
Men det finns ju tåg. Och Larsen kanske kan hämta er.
Ja, han kör gärna alla tider på dygnet.
Äsch, man är ju bara i Skagen en gång varje sommar.
Fröken, vi åker till Skagen och äter där. Vi fyra.
Jag är heller inte hemma till middagen.
Då blir det alltså fem.
- Ska ni också till Skagen? - Nej, det ska jag tyvärr inte.
Jag ska ta hand om en kvinna i nöd.
En kär kollega. Dagny Olsen. Ni har säkert hört talas om henne.
Revyaktrisen? Vem har inte hört talas om henne?
Hon har en sommarvilla i Skiveren. Hon är nyskild
och behöver lite tröst.
Jag om någon känner ju till smärtan i att bli lämnad.
Nu blir jag visst hämtad. Jag önskar damerna en trevlig resa.
Tack.
Med honom borta borde man vara hemma och njuta av en lugn kväll.
- Ni hinner ångra er. - Nej! Jag lovade att följa med.
Nej! Hallå!
- God dag. - Är det ni?
Ja, det är jag. Nej, släpp den inte.
- Är ni inte för stor för det där? - Jo.
Jag försöker locka tvillingarna. Eller egentligen fröken Malling.
Om ni vill imponera på henne ska ni göra en drake som flyger.
- Det kan den. - Ja, det syntes ju.
Den flyger inte ordentligt för att svansen är för lätt.
Är ni ensam här nere? Var är er vän?
Han åkte med er trolovade. Kan ni hålla i när jag försöker få upp den?
- Kan ni inte ens få upp den själv? - Jo.
Men det går bättre när man är två. Ni ska bara hålla den så här.
Nej. Ska jag visa?
Så. Är ni redo? Nu ska ni få se.
- Spring! - Vadå?
Nej!
Amanda vill bryta förlovningen. Mitt liv är en tickande bomb.
Madsen kommer att undra.
Och söka efter förklaringar som han kommer att hitta.
Man kan inte bara fortsätta med att dölja det.
I Berlin är det annorlunda. Där kan man vara den man är.
Vi skulle kunna åka dit.
Ni tar helt fel. Jag är inte alls sån. Jag vill inte vara sån.
Jag måste be er resa.
Jag reser om ni verkligen menar det.
Då och då ska ni rycka lite i snöret.
Jag kan själv. Vem var det som fick upp den?
- Det var nybörjartur. - Talang.
Är inte det molnet lite svart?
- Drakar och åska är inte bra. - Det driver förbi.
- Det ser mörkt ut. - Vi tar in handdukarna.
Det kan du glömma.
- Tänkte ni inte ta in dem? - Vi räknade med att du gjorde det.
- Ovädret drev verkligen förbi. - Det bytte riktning.
Hur ska jag göra intryck på fröken Malling om jag ser ut så här?
- Nej! Jag hatar åska. - Det är ingen fara.
- Blixten träffar bara höga klinter. - Det är bara nåt ni säger.
Men det är ändå sant. Kom hit.
Ursäkta. Jag glömmer att ni är förlovad.
Nu kallar vi på de dödas rike.
Herr Andersen, är ni där?
Herr Andersen, ge er till känna om ni är där.
Hej, Vera.
- Hej. - Hon där kan varken se eller höra.
Kan hon inte det?
- Herr Andersen? - Vem är hon?
Fru Fjeldsøs syster. Hon är med i år istället för Adam.
- Herr Andersen, är ni där? - Hon väsnas mycket.
Vera, jag kan se på dig att det är nåt du vill berätta för mig.
Jag vill berätta att det var jag som rörde ledningen
så ni skadade er herr Andersen. Jag är ledsen.
Du ska inte vara ledsen, Vera. Jag förtjänade det.
Men du ska säga nåt till Poul. Jag gjorde nåt dumt så att han reste.
Det var när vi hade en husa som hette Johanne.
Han och Johanne var ett par.
Och det förstörde jag. Så hon reste till Jekels Hotell.
Jag vill att du säger förlåt till Poul från mig. Kan du göra det, Vera?
Ja?
Jag skulle hälsa att radioföredraget har börjat.
Tack, fröken.
Åh nej, så förargligt. Vi var nära att få kontakt.
- Tror ni fröken Fie upptäckte något? - Nej. Vad skulle hon ha upptäckt?
Fie, köpman Damgaard sitter där inne.
- Fru Andersen har ringt efter honom. - Varför har hon det?
Tack, Edith.
Ni får nej från banken och sen vill Utsikten köpa.
Det var som om de visste att jag inte fick lånet.
Det kan ni räkna med. Wolle Iversen är bror till husfrun på Utsikten.
Det stämmer. Det hade jag inte tänkt på.
Ni är för bra för den här världen, fru Andersen.
Den är full av lymlar. Sälj inte till dem.
Bara om jag måste. Jag tänkte på det ni sa när min man dog.
Om jag skulle sälja så skulle jag meddela er först.
Ja, och det menar jag. Jag har alltid tyckt om det här stället.
Jag kände er man, och innan det hans far.
Det är ingen försäljning jag vill prata med er om. Inte än.
Men om jag gav er förköpsrätten, tror ni då att de skulle...
- Låna er de sista pengarna till Poul? - Jag skäms nästan för att fråga.
Det ska ni inte göra. Hur mycket rör det sig om?
Det är ju gott och väl 33 000.
Ja. Oj! Det är mycket pengar.
- Köpman Damgaard sa ja. - Vad får han ut av det?
Han får förköpsrätt den dag fru Andersen vill sälja.
- Det dröjer förhoppningsvis länge. - Det känns helt fel.
Att det var så få vid middagen. Över hälften är i Skagen.
Morten!
Vad är det för kläder? Jag kände nästan inte igen dig.
- Du är så stilig. - Det är du också, Martha.
- Är det du, Morten? - Hej, Molly.
- Det var värst. - Han har vunnit på lotteri.
- Ska vi gå ett slag? - Ja. Jag ska bara bli klar här.
Du är klar.
Jag måste byta om.
- Du ska inte vara här. - Varför ska jag inte det?
Ja?
- Har ni hört om köpman Damgaard? - Ja. Jag trodde ni skulle komma.
- Jag beklagar det som hände. - Det gör inget.
Det är nån som vill säga god dag.
- Hej, Poul. - Vad tusan! Är det lilla Morten?
- Du har inte blivit helamerikan. - Och du har blivit elegant.
- Det kom väldigt plötsligt. - Hur länge stannar du?
Jag åker snart. Flyttar du hem?
- Ja. Men inte direkt. - Inte?
Jag vill vänta tills jag har råd att köpa fars hus.
- När har du det? - Snart, hoppas jag.
- Tjänar man så mycket på fiske? - Jag har en bra kapten.
Han vet var fångsten finns.
Jag har en present.
Jag hann inte slå in den.
Tack.
- Vad är det för oljud? - Herr Weyse och revyaktrisen.
- Dagny Olesen? Är hon här? - Ja. Tillsammans med alla herrarna.
- Ska jag hjälpa till? - Nej, tack. Jag klarar det.
Jag är glad att alla damerna är i Skagen.
Som modernt flickebarn man inte neka kan
det är svårt att välja sig sin rätta äkta man
när han inte är en riktig stjärna
tar hon snabbt farväl så väldigt gärna
En är för liten och en är för stor
En spelar kort och en går på krog
En är för mager och en är för fet
Ja, det är väl något vi flickor vet
Man blir så torr i halsen.
Otilia, laget runt.
Tack ska du ha.
- Men kontorschefen då? - Är ni redan tillbaka? Therese?
- Är det du, Alice? - Ja, det är jag.
- Kom och ta en snaps. - Nej tack.
- Skål! - Skål.
Hon verkar inte ta skilsmässan så hårt.
- Är det bridgebordet hon står på? - Ja, det ser så ut.
Nej, i gammal tid trots regn och frost
sade man att barnen levererades med post
- Säg mig, vad fan gör ni här? - Du ska inte svara honom.
Det här är gästernas område.
Morten!
Vad fan, har pojkspolingen på sig finkläder?
- Ni ska passa er noga. - Vad pratar du för smörja?
Det år jag förlorade är inte gratis. Det kostar.
- Säg mig, står du och hotar mig? - God afton, herr grosshandlare.
- Vad sa du till honom? - Jag sa bara god afton.
- Jag såg att du pratade med honom. - Följer du inte med?
- Vad sa du till honom? - Det skulle vara riktigt trevligt.
Jag ska upp tidigt i morgon. God natt.
Sitter ni där?
Din vän, som du var så mån om att rädda, han har nyss hotat mig.
- Hur då? - Han har... - Är ni fortfarande kvar?
- Ja, jag är här. Livs levande. - Ert arbete är ju avslutat.
Ja, men nu har jag semester. Ni har visst inte köpt marken.
Den till vägen. Den som kan få fart på byggandet.
De fördubblade priset och tror de kan bestämma när jag ska köpa.
- Sånt går inte med mig. - Är det så klokt?
Ska du sitta och lära mig vad som är klokt?
- Nej, far! Kom nu. Du är ju full. - Ja, jag är full.
Sover du, Helene?
Helene, sover du?
- Det är svårt när du väsnas. - Hon är en festlig kvinna.
Den där Dagny Olsen. Det får man säga.
Vi måste ha en hatt på.
Det är så mysigt!
Nej, Eddy! Vilket fint litet rum.
- Hon kallar honom Eddy. Gulligt, va? - Jo. Väldigt gulligt.
- God afton, fröken. - God afton.
- Jag ska ta lite luft. - Jag ska bara till badrummet.
- Sov du inte? - Hur skulle jag kunna det?
Vad är klockan?
- Var är min klocka? - Du behöver den inte.
- Den är kvart över fem. - Hur vet du det?
- Det kan jag se på ljuset. - Det kan du inte.
Jag vet vad klockan är bara genom att titta ut genom fönstret.
- Får jag följa med ut och fiska? - Nej.
- Det är inget för flickor. - Jag har aldrig varit på en kutter.
Kan jag inte få följa med?
När gästerna har rest så följer jag med dig.
Min kapten är svensk och lite speciell.
Är han svensk och fiskar i Fredrikshamn?
Det var märkligt att träffa Poul. Han har verkligen förändrats.
Han var så rolig förr. Nu verkar han så allvarlig.
- Minns du hans fästmö? - Johanne.
Johanne? Hette hon det? Vet du vart hon tog vägen?
Nej.
Jag tror han tänker på henne jämt. Han hade ett fotografi av henne.
Den är kvart i sju!
Förlåt, jag glömde tiden. Jag var ute och gick.
- Du var borta när jag vaknade i natt. - Vad tycker Morten om huset?
- Och ny halskedja? - Vad fick Morten?
- Jag går och byter om. - Köpman Damgaard är tillbaka.
- Hans fru har sett hela hotellet. - Nu är de ju nästan delägare.
Edith! De sitter där inne. De kan höra dig.
- Nej tack. Vi vill inte ha kaffe. - Vi ska hem och öppna butiken.
Vi vill bara... Jag berättade för min fru om vårt avtal.
Ni har hamnat i en olycklig situation.
- Vi är glada att kunna hjälpa. - Men förköpsrätten är lite opraktisk.
- Vill ni inte ha förköpsrätt? - Det är inte i ert intresse.
Eller i vårt. I så fall skulle vi avtala ett pris redan nu.
- Det vore ofördelaktigt för er. - Vi vill helst köpa direkt.
- Alltså köpa hotellet nu? - Det förändrar inget för er.
Gästerna skulle inte märka nån skillnad. Det är ju viktigt för er.
- Ja, så är det. - Det är det även för oss.
- Det säger sig självt. - Ni slipper bokföring och liknande.
- Det skulle väl underlätta. - Ja.
Ni ska inte bestämma er här och nu.
Låt det ta den tid det tar. Inte sant, Regine?
Jo. Jag fick bara intrycket av att det var bråttom för fru Andersen.
Jo...
- God morgon. - God morgon.
- God morgon, fröken Vera. - God morgon. Fröken Fie?
I går när ni kom in till fröken Vetterstrøm...
Berätta inte att vi försökte få kontakt med herr Andersen.
- Herr Andersen bor i rum 1. - Inte han. Hans far.
- Hans far är ju död. - Vi pratade med honom.
Han sa att jag skulle säga nåt till hans son, men det törs jag inte.
Han ville be om ursäkt för det som hände med Johanne.
Johanne? Var har du hört om henne?
Från herr Andersen i går. Han sa att hon hade arbetat här.
- Men hon flyttade till Jekels Hotell. - I Skagen?
Säg inget till fru Fjeldsø om det här.
Då blir nog fröken Vetterstrøm ledsen.
Det var bara det att några trodde hon jobbade på Jekels Hotell.
Förlåt att jag störde er. Ja, hon hette Johanne, men...
Vad säger ni?
Är ni säker?
Och hon sa att hon kom härifrån?
Vet ni vart hon tog vägen sen?
En som kommit hem från Amerika vill gärna ha kontakt med henne.
Ja. Fru Svendsen, kan ni säga adressen igen?
Är verkligen fru Andersen den rätta att driva hotellet?
- Vad menar du? - Jag kunde få ut mycket mer.
Hennes flickor imponerar mig inte. Mina flickor skulle vara bättre.
- Jag har ju lovat fru Andersen... - Vi ska inte prata om det nu.
Hur länge har du tänkt sitta där?
Översättning: Henrik Hedström www.sdimedia.com