Jag har köpt en båt, Alice. Jag måste tänka över de val jag gjort.
- Har allt fallit på plats? - Bodelningen är inte klar än.
Hur går det med semesterhusen?
- Landshövdingens godkännande saknas. - Bjud hit honom.
Vi ska inte bo granne med far och mor.
- Din far vill ju ge oss huset. - Ditmar, visa att du bestämmer.
Om jag ska ändra min förklaring för polisen ska ni hålla er borta.
Jag har varit efterlyst i ett år på grund av era lögner.
- Ni kan vara den skyldige. - Vänta, Morten!
Jag vet inte om han ringer polisen.
Helene?
Helene, är du där?
Älskade, var snäll och öppna.
Är det ni, lilla Fie? Jag försökte få fatt på herr Aurland.
- Är han inte på stranden och målar? - Självklart. Tack, Fie.
Ja?
- Ska jag ta brickan? - Ja tack.
- Jag har en hälsning från er far. - Det var värst.
Ni har isolerat er i tre dar nu, så han förväntar er till middagen.
Inte förrän han håller sitt löfte och ringer polisen.
- Har ni inte hört av Morten? - Han ringde i går kväll.
- Är han ute på sjön igen? - Nej. Han stannar hemma.
Han tänker komma hit så ofta det passar honom.
- Rätt åt min far. - Det blir det inte bättre av.
Min far kommer att ge med sig.
I alla fall om han vill tala med mig igen.
God dag.
- Är Molly Andersen här? - Ja. Jag ska hämta henne.
Är det du, Poul?
- Du fick väl mitt brev? - Jo.
Jag skrev att jag skulle komma om fjorton dar. Det är i dag.
Jag var osäker på vilken dag det var.
Men du är hjärtligt välkommen.
Hälsa på herr Andersens son som kommit ända från Amerika.
Ja, det är Otilia, och det är Edith. Det är Martha, och det är Fie.
- Henne hälsade du på. - God dag, herr Andersen.
- Och välkommen hem. - Tack.
Hur tog ni er från stationen?
- Jag gick. - Gick du, Poul? Hela den långa vägen.
Varför ska man lägga pengar på det?
Du måste vara trött och hungrig. Vi ordnar lunch till dig.
- Kan jag få låna telefonen? - Jo. Den står där ute.
- Ska han driva hotellet? - Det ska vi ta reda på.
Otilia och Edith, gör iordning rum 1.
- Ska han bo på ett gästrum? - Ja, det ska han.
Det har varit min plan från det att jag visste att han kom.
Berätta för herr Gottlieb att jag är framme och väntar på honom här.
Ja. Han vet vad det handlar om.
Tack. Adjö.
God dag. Är ni ny gäst?
Förlåt att jag frågar, men det är inte ofta vi får nya gäster.
- Jag är herr Andersens son. - Verkligen? Det kunde jag inte se.
- Är det ni som bor i Amerika? - Ja.
Det är herr Andersens son från Amerika.
Är det Poul? Är ni tillbaka? Det var värst.
- Det här är min syster. - God dag. Jag hörde om er far.
Det var en sorglig olycka. Var ni i Amerika när det hände?
Det vet du redan.
Hemskt att inte kunna ta farväl av sin far.
- Ni har säkert mycket att säga honom. - Det är inget att göra åt nu.
Det är för att du är så sluten. Andar talar inte med slutna människor.
- Nej, för det finns inga andar. - Vi hade kunnat tala med din man.
Min man och jag hann säga det som skulle sägas.
Där ser du. Det är vad du uppnår med ditt nonsens.
- Ska han driva hotellet? - Det hoppas jag verkligen inte.
Vi har ju nyss vant oss vid fru Andersen.
Telefonerade du? Kom och få lite lunch.
- Jag ska inte ha den där. - Ska du inte ha öl?
Nej. Jag dricker inte alkohol.
- Vill ni ha fläderbärssaft? - Nej. Bara ett glas vatten.
Nu ska få smaka den här. Den är riktigt god.
Tack.
Nej till öl? Där påminner han inte om sin far.
- Varför får han ett gästrum? - Hon vill väl skämma bort honom.
Han kunde ha bott i den privata delen. Han var ju så oförsonlig.
- Varför var Poul så arg på sin far? - Det har fru Andersen inte sagt.
- Fie vet nog det. - Det ska vi inte snoka i.
Jag tycker i alla fall inte man ska belöna honom med bästa rummet.
Är det bäst? Kom ihåg vilka som bodde här sist.
- Greve Ditmars föräldrar. - Han var sur när han reste.
- Det har inget med rummet att göra. - Vem bodde här före dem?
- Ingen i år. - Men ifjol.
Herr Lindberg blev dödad. Det är ett olycksrum.
Så kan man inte säga!
- Herr Weyse. - Ursäkta mig.
Jag trodde det var herr Aurland. Han har lånat en bok av mig.
"Huset Buddenbrook" av Thomas Mann.
Praktfull roman. De dör allesamman. Tragiskt, men ett mästerverk.
Statliga radion har frågat om jag vill läsa upp den.
Jag hade tänkt memorera lite på lediga stunder.
- Herr Aurland är nere och målar. - Självklart.
Herr Andersens son har kommit. Från Amerika.
- Undrar om han ska driva hotellet? - Jag frågar fru Aurland.
- Tror ni hon vet det? - Om min bok.
- Men hon har åkt. - Vad menas med det?
- Hon åkte med fru Madsen. - Har hon rest hem?
Nej, det tror jag inte. Jo... Hennes far ringde ju flera gånger.
Det var innan ni kom. Jag tror han var lite dålig.
Hon kanske åkt till Köpenhamn för att besöka honom.
Vet du vem som nyss kommit, Otto?
- Herr Andersens son från Amerika. - Jaha.
Han verkar väldigt sympatisk. Gå ner och hälsa på honom.
- Varför? - Han kanske ska driva hotellet.
- Säger han det? - Jag frågade inte.
- Det är mer naturligt om du frågar. - Det spelar väl ingen roll.
- Kan du inte släppa sjökortet? - En resa på havet kräver planering.
Det är inte så lätt att segla i Stockholms skärgård.
- När åker du? - När jag är färdig i Aalborg.
- Och när är det? - Ja, det vete gudarna.
- Vill du med och bada? - Gå du bara, så kommer jag senare.
Fru Madsen och fru Aurland frågade igen om jag ville med ner i morse.
Men det gjorde du väl inte?
- Nej, jag vet vad du tycker. - Bra, Alice.
Tvillingarna undrar vad du gör.
Jag sa att de kunde komma hit och höra dig berätta om resan.
- Hörde du vad jag sa, Otto? - Va?
- Det var inget. - Jaha.
Där har vi ju kontorschefen. Mol allena.
- Jag slåss lite med skuggorna. - Skuggorna?
Renoir gjorde iakttagelsen att skuggorna inte var svarta och bruna
som man skulle kunna tro, utan tog färg av omgivningen.
Jag har bara lite svårt att få till det.
Här kämpar ni med konsten, och så har er hustru bara rest.
- Va? - Det förstod jag av fru Frigh.
Hon åkte bara till Skagen med fru Madsen.
Jaså! Har hon bara åkt till Skagen? Det förundrade mig så.
Man reser ju inte hem mitt i säsongen. En liten inköpstur?
- Nej, det är ett läkarbesök. - Är fru Madsen sjuk?
- Nej, det är min hustru. - Er hustru?
- Vad är det för fel? - Det vore fel att prata om.
Jag hoppas inte att det är något allvarligt.
Men då skulle ni ju inte stå här.
- Eller hur? - Nu klarnar det upp. Det är hopplöst.
Får jag komma in?
- Vilken hand väljer du? - Jag är inte på humör, Ditmar.
Där var det inget. Vilken hand vill du ha nu?
- Den andra. - Ett bra val.
- Vart kom den ifrån? - Den har jag köpt inne i Skagen.
Jag såg den sist vi var där. Ska du inte prova den?
- Äter du inte med oss i kväll? - Gå inte min fars ärenden.
Det gör jag inte. Men jag saknar dig där nere.
Jag pratar inte med honom innan han frikänt Morten.
Jag är så rasande på honom, och du bara försvarar honom.
- Jag har inte sagt ett ord. - Men jag kan se det på dig.
Jag har sagt nej till huset i Charlottenlund.
- Har du det? - Ja, det har jag.
- Vad sa min far då? - Vi diskuterade det inte.
Jag meddelade bara att vi ville bo nån annanstans.
Har jag inte förtjänat att du följer med ner och badar?
- Jag vill inte stöta på min far. - Han träffar landshövdingen.
- Varför är du inte med? - Jag ville hellre vara med dig.
Kom nu. Vi går och badar.
Du är väl färdig, Poul? Vill du ha en kopp kaffe?
- Ska vi inte se på förslaget? - Visst. Jag ska hämta brevet.
Det behöver du inte. Jag har mitt här.
Fie?
- Vill du servera kaffet? - Ja, fru Andersen.
I bodelningen finns ju en kontant del.
- Ja, din far hade sparat lite. - Och så är det värdet på hotellet.
Förslaget är att jag får den kontanta delen och du får hotellet.
Advokaten räknade inte med att du var intresserad av hotellet.
- Han har rätt. - Vad betyder det?
Jag är inte intresserad av hotellet. Tack, fröken Fie.
Är du inte? Jag trodde det var därför du kom.
Jag bor i Amerika nu. Jag flyttar aldrig tillbaka igen.
Han är ointresserad av hotellet. Han vill tillbaka till Amerika.
Bra. Det kan inte vara rätt att han ska komma här och bestämma.
Det skulle gästerna inte gilla. Tänk om de inte fick dricka sprit.
- Kan jag hjälpa er? - Var hittar jag herr Poul Andersen?
Han är här inne.
Poul, tycker du inte att hotellet är korrekt värderat?
Det verkar lågt. Märkligt att det motsvarade den kontanta delen.
Det var advokaten som arrangerade det. De tittade på allt.
Det vore bra om nån annan kunde se på det också.
En herre frågar efter er.
- Herr Gottlieb? - Ja.
Jag skrev till er och ringde för en timme sen.
- Det är fru Andersen. - God dag.
Jag ska göra en värdering. Kan jag se mig lite omkring?
Självklart. Det får ni gärna.
- Är det i sin ordning? - Ja, ja.
Jag tänkte börja uppifrån. Kan ni visa mig vägen?
Självklart.
Var det något fel med det advokaten gjort?
Det vet jag inte, Fie. Poul verkar tycka det.
- Bestämde vi inte klockan 14? - Jo, det tror jag.
Det gjorde vi.
Är det landshövdingen?
Nej. Det är ingenjör Rønn. Jag träffade honom i Hjørring.
- Bad ni inte om landshövdingen? - Jo, tydligt.
Uppenbarligen inte tydligt nog.
- Vilket underbart område. - Det var därför vi valde det.
- Är landshövdingen på väg? - Han är på ett viktigt möte i Løkken.
Han arrangerar ett racerlopp på stranden.
Bilar är hans stora intresse.
Hoppas han inte lyckas ordna finansieringen.
Berätta inte att jag sa det.
Ska vi titta på det? Ni har rullen med, arkitekt.
Här ser vi havet och husen.
Som ni ser ligger husen perfekt i landskapet.
Det är väldigt fina hus.
Jag ska bara...
Där är du ju! Jag har hört dig länge, lilla gynnare.
- Vill herrarna se? - Se vad?
- En liten hämpling. - En fågel?
Ja, en hämpling är en fågel. Han där har haft stor framgång hos damerna.
Ju fler damer han besökt desto rödare blir han på bröstet.
Det är bra att vi andra inte blir avslöjade på samma sätt.
Det vore just snyggt.
- Hur tar man sig hit? - Det går en liten väg här nere.
- Är det den enda? - Ja. Det finns inga andra.
- Det är inte så bra. - Vadå?
Den vägen går genom fredat område. Den kan ni inte använda.
- Förlåt. - Nej! Ditmar!
- Nej! - Du får hoppa lite högre.
Nej. Det här är inte roligt.
Förlåt, fröken Madsen.
- Går du in? - Ja, ni är så larviga.
De fick skäll av sin far. Det blev oordning i hans sjökort.
- Sitter ni där? - Far är dum.
- Leslie, så får du inte säga. - Vi frågade om vi fick följa med.
Mor ska heller inte med, men det gör väl inget.
Får jag komma förbi?
Skulle han inte bara värdera hotellet? Han går ju igenom allt.
- Såg han dig byta om? - Inte alls.
Fie vet varför Poul var så arg på sin far.
- Varför? - Du var väl inte intresserad?
- Det är jag inte. - Poul tyckte om en husa.
- Hans far förstörde det. - Hur då?
Hon måste ha betytt mycket eftersom han reste ända till Amerika.
- Jag vilar mig lite. - Krya på er.
- Tack för skjutsen. - Det var så lite... Var är flickorna?
Fröken Amanda är på stranden. Vera är i salongen.
Swedenborg är väldigt intressant.
De som dör kommer först till en plats mellan liv och död.
Om det är något de inte hunnit med
eller om någon begått dem en orätt
så blir de kvar på den platsen och kan inte få frid.
- Tror ni herr Andersen är där? - Ja, och vi två kan hjälpa honom.
- Sitter ni här och myser? - Ja. Ni har en så rar dotter.
- Herr Andersens son har kommit. - Ska han driva hotellet?
Det ska han inte. Han ska tillbaka till Amerika. Lydia, det är kaffe.
Vi pratar mer en annan gång, Vera.
Om vad? Lydia, om du skrämmer barnet så pratar jag med föräldrarna.
- Du tror alltid det värsta om mig. - Nej, det gör jag väl inte.
- Jag kan åka hem om du vill. - Det har jag aldrig sagt.
- Du kan inte vara här. - Hur mår du?
- Utmärkt, tack. - Du var hos läkaren i Skagen.
- Du är sjuk. - Det är inget. Gå nu.
Du måste berätta för mig om du går till läkaren.
Jag är gravid.
- Ja, du hörde rätt. - Är du säker på det?
- Läkaren var i alla fall det. - Ja, men hur?
- Åh! Amandas förlovning. - Edward! Det är tre dagar sedan.
- Så snabbt går det inte. - När var det då?
När vi skulle mötas, innan jag reste hit.
När vi bestämde att det var allra sista gången.
- Var det då...? - Det är en katastrof. Gå nu.
Men lilla älskade, är du gravid med vårt barn?
- Nu, Edward! - Självklart.
Jag vet inte vad jag ska säga till Hjalmar.
Det kommer vi på. Tills vidare är det vår lilla hemlighet.
Vem är ni? Vad gör ni? Vad är det ni står och noterar?
Jag noterar höjden på dörren.
Ja. Det gör ni.
Och det gör ni bra.
- Ditmar! - Var inte sur, Amanda.
- Hur var vattnet? - Härligt.
Nej. De spelade bara boll med varann.
Då får vi två vara på samma lag nästa gång.
Jag ska tänka på saken.
- Hur gick mötet med landshövdingen? - Det var underhållande.
- Han kom inte. De skickade Rønn. - Honom vi träffade i Hjørring?
Han hade en hälsning med från landshövdingen. Det blev ett nej.
- Är det sant? - Vägen går genom ett fredat område.
Då blev väl min far glad.
Om han var glad då, så vill jag inte se honom när han är arg.
- Har ni hört det? - Ja, det är hemskt.
Det sista ordet är inte sagt. Jag ska prata med landshövdingen.
- Ska jag följa med? - Jag klarar det själv.
Unga dam, jag hoppas fröken Fie gav dig min hälsning.
Jo, tack. Men det där är något du själv bestämmer.
Sluta med den här cirkusen. Du förlöjligar mig inför gästerna.
- Hela hotellet hör dig. - Det struntar jag i.
- Kom ner till middagen. - När du hållit det du lovade.
- Bra att jag inte frikände honom. - Han heter Morten.
Jag struntar i vilket rum han kom in i eller ut från.
- Jag tror han dödade Lindberg. - Det kan även vara du.
- Eller Ditmar för den sakens skull. - Se så.
- Ska jag inte följa med? - Nej.
Banka hellre in lite vett i er trolovades huvud.
- Med vart? - Jag ska till Løkken.
- Løkken? - Jag ska prata med landshövdingen.
- Bor han inte i Hjørring? - Han arrangerar ett racerlopp.
Det ska jag hjälpa honom med... Han saknar lite kosing.
- Ger du honom pengar? - En hjälpande hand.
- Var det bara en låda kvar? - Nej. Det finns två lådor till.
- Alla ska ut i min bil. - Ska landshövdingen få dem?
Therese, jag orkar inte mer tjafs. De sa nej till vårt byggprojekt.
Det förklarar ju saken.
Du har inte frågat om jag vill flytta hit in.
- Vill du byta rum med mig? - Nej, flytta in hos dig.
- Det skulle din far inte gilla. - Mina föräldrar väntade inte.
Det gjorde mina föräldrar.
- Ska du inte byta om? - Det kan jag göra efteråt.
Kommer du inte hit?
Det är frestande, men jag ska tyvärr träffa herr Dupont.
- Projektet blir ju inte av. - Jag har lovat honom i flera dagar.
Du är så trist!
- Vi kan spela krocket senare. - Det var ett fräckt förslag.
Jag visste inte att ni var här. Jag kommer med färskt vatten.
- Varifrån kommer ni? - Kærhøj.
- Det är en bra bit bort. - Ja.
Ni påminner mig om någon. Hon arbetade också här. Hon var rar.
Det är många år sen. Hon är säkert gift och har fått barn.
Har ni också bildat familj?
Nej. Jag har inte lyckats hitta den rätta än.
- Jag måste... - Är värderingsmannen klar snart?
Nej. Han har bett om bokföringen för de sista fem åren.
- Jag beklagar besväret. - Det klarar vi.
Fru Andersen vill att allt går rätt till.
- Vill ni ha kaffe? - Nej tack. Det är snart middag.
Vi måste blanda in din man i det.
Förr eller senare kan det ju inte längre döljas.
Du och Hjalmar, ni har väl inte gjort det på länge...
Det får jag åtgärda. Jag måste förföra Hjalmar.
Förföra? Det menar du inte. Helene, det förbjuder jag.
Så snabbt som möjligt, och helst i kväll.
Du tänker bedra mig med din man!
Helene, inte här. Inte när jag är kvar på hotellet.
Det är ingen som bett dig om att komma.
Dags för krocket!
Amanda!
- Amanda, det är inte som du tror. - Släpp mig!
Det är middag, greve Ditmar.
- Ville fröken Madsen inte äta? - Hon var inte där.
Det är en fnurra på tråden mellan henne och greve Ditmar.
Han är sur för att hon inte kommer ner och äter.
Nej, inte innan hennes far ringt till polisen.
Herr Madsen kommer aldrig att vika sig för Morten.
Otilia tror inte att grosshandlare Madsen någonsin viker sig.
Jag drömde om Morten i natt. Vi stod på gården och rensade fisk.
Det lärde jag honom en gång. Han hade blivit mycket duktigare än jag.
Plötsligt så sa han... Det var så märkligt. Då sa han:
"Det kommer att gå bra." Och tänk, det kändes så verkligt.
Även när jag vaknade. Och det känns fortfarande så verkligt.
- Herr Gottlieb åker nu. - Ville han inte se bokföringen?
- Får han låna med den hem? - Det får han.
- Han kommer med dem i morgon. - Det är bra, Poul.
Jag tycker Poul ser så dyster ut. Men det här var hans egen idé.
Vad hände med Poul och flickan? Hur förstörde hans far det?
Det var ju... Det var ju Julius själv som försökte komma i lag med flickan.
Han sa att Poul gett honom lov.
Nästa dag så hade hon rest.
Vera? Min syster åker till Skagen en gång varje sommar.
Det blir nästa vecka. Hon vill att jag ska med. Men jag skolkar.
- Då vet du vad vi ska göra. - Jo.
Shh! Nu kommer hon.
Jag är här, Olga.
Sju.
- Racerlopp säger ni? - På stranden i Løkken.
- Deltar ni? - Nej, för helvete.
Jag står för det ekonomiska.
Kör de om landshövdingens hederspokal?
Precis. Landshövding Wulffs hederspokal.
Som ni instiftat.
Jag tar avstånd från tillvägagångssättet.
Det var inte gratis. Jag måste anlägga en ny väg.
Det verkar betänkligt om myndigheterna låter sig påverkas...
- Av mänsklig fåfänga? - Förlåt, sa ni nåt till mig?
Ni verkar en aning avlägsen.
Hälsa på herr Andersens son som kommit ända från Amerika.
- Välkommen. - Frigh.
- Madsen. - Aurland.
- Vi höll av er far mycket. - En tragisk olycka.
Vad vill ni dricka? En liten konjak?
- Jag rör inte alkohol. - Det är visst förbjudet där över.
- Som i Norge och nästan i Sverige. - Lyckligtvis inte i Danmark.
Förbud skapar kriminalitet, vilket man ser i Norge och Sverige.
Spritsmugglarna opererar inte långt härifrån. I Fredrikshamn, faktiskt.
- De ligger vid grundet Herthas Flak. - Märkligt att de vågar.
- Hur länge har ni bott där över? - I tio år. Jag reste när jag var 25.
Full av framåtanda. Amerika är möjligheternas land.
Kände ni någon där? Hade ni lärt er språket?
Det var lätt. En man skaffade mig arbete nere i hamnen.
- Han fick lite av min lön. - Brutalt.
- Som skatteverket. - Jobbar ni kvar i hamnen?
Damen jag hyr ett rum hos, hennes bror har en stor bilfirma.
- Jag arbetar där nu. - Med att reparera bilar?
Nej. Jag säljer. Jag fick nyss ett erbjudande om att köpa verksamheten.
- Det var värst. Fint. - Ja, det får man säga.
- Jag vet inte om det är möjligt. - Nu ärver ni ju.
Ja, det måste väl hjälpa lite?
Du fryser. Kom in nu.
- Vill du inte komma med in? - Varför förlovade du dig med mig?
För att jag...
För att jag älskar dig.
Amanda, herr Dupont tog sig friheter. Han trodde jag var som han.
- Varför trodde han det? - Vet inte. Den sorten är inte som vi.
Det är förstörda människor. Och om de kan förstöra andra
så finner de ett nöje i det. Jag kräver att han reser direkt.
Amanda...
Amanda.
Kom hit.
Nej! Du ska inte kyssa mig efter att ha kysst honom!
- Så där. Då var det vi igen. - Tack för i afton.
- Nu? - Jag lägger mig.
- Fru Aurland är inte helt frisk. - God bättring.
- Vi kan lägga patiens. - Vi kan spela tremans.
- Om inte ni också går? - Nej. Han sitter med sina sjökort.
- Kommer du med upp, Hjalmar? - Jag är igång med ett parti.
Ja, vi spelar ett parti.
Jag visste inte att herr Weyse spelade.
- Jag älskar schack. - Gå du upp. Det här kan ta tid.
Gå ni bara. Det kommer att ta tid.
Oj! Det hade jag inte sett.
Schackmatt. Tack för partiet. Jag hoppas vi kan upprepa det här.
- God natt. - God natt och sov gott.
Då kan man lika gärna lägga sig.
Har flickorna flyttat sängarna? De brukar stå var för sig.
- Det har du rätt i. - Det går snabbt att flytta dem.
- Gör det något? - Jo, men din förkylning...
Den är så gott som över. Det hjälpte att gå till läkaren.
Det är jag glad att höra.
God natt.
- Vad är det? - Det är min hand, Hjalmar.
Nej!
- Ni hade väl inte lagt er? - Vad gäller saken?
Jag ville höra om jag kunde låna lite tandkräm.
Jag ville bara säga att jag snart kommer tillbaka med den.
Det behöver ni inte. Vi kan bara få den i morgon.
Förfärligt vänligt av kontorschefen. Tack.
Har du sagt till i köket? Om att jag åker i morgon bitti.
- Stannar du inte några dagar? - Det har jag aldrig sagt.
Barnen och jag har verkligen haft glädje av dig!
Jag ogillar deras flottiga fingrar på sjökorten.
De saknar kanske sin far som inte vill semestra med oss
utan för sig själv.
- Jag erbjöd dig att följa med. - Jag blir ju sjösjuk.
Men nu går jag och säger till flickorna... Skulle du iväg 6.30?
- Du behöver inte gå upp så tidigt. - Men det vill jag faktiskt.
Jag har varit så dum! Jag började nästan tro på dig.
"Jag är helt oskyldig. Det var herr Dupont."
- Ursäkta, men vad pratar du om? - Lindberg!
Det hände även med honom. Det var därför han var här ifjol.
Han hade ju träffat dig innan på ett av era ställen.
Jag förstår inte vad du säger.
Pressade han pengar av dig? Det var därför han plötsligt dök upp.
Ditmar! Säg sanningen, annars berättar jag vad jag såg för far.
- Då kan du försöka överbevisa honom. - Jag dödade honom inte!
Om det är det, du... Om det är det, du tror.
Han föll bara och slog huvudet. Jag rörde honom inte.
Han hade tagit fotografier, Amanda. Jag var full.
Jag har betalat honom flera tusen.
En man har varit på flykt i ett år på grund av det du gjort.
- Det beklagar jag verkligen. - Beklagar? Du måste hjälpa honom!
Vad ska jag göra? Berätta för polisen att det var jag?
Berätta det min far inte vill berätta. Ni var där båda två.
- Du såg samma sak. - Jag går inte bakom din fars rygg.
Har du inte gjort det hela tiden?
Vad ska jag säga? Han får ju reda på att jag pratat med polisen.
Vad vill du helst att han får reda på?
- God morgon. - God morgon. Vilken överraskning.
Jag skulle bara skicka iväg min man till Aalborg.
Gissa vem som kom ner till frukosten. Fröken Madsen.
Har hon verkligen fått herr Madsen att ge med sig?
- Det var på tiden. - Det är så härligt.
- Var är Ditmar? - Han tog en tur till Skagen.
Han skulle prata med polisen om det som du inte vill prata med dem om.
Jag har bankat in lite vett i huvudet på min trolovade.
Och här är min värdering.
- Så mycket? - Det är den korrekta värderingen.
- Nästan dubbelt så hög som Johnsens. - Jag känner inte honom.
Några tror de gör arvingarna en tjänst genom en låg värdering.
Det är med tanke på skatten. Det är inget jag rekommenderar.
Speciellt inte i denna situation när ni ärver den kontanta delen.
Här är det av avgörande betydelse att värderingen är korrekt.
Inte sant? Jag fick uppfattningen att fru Andersen tycker som jag.
- Molly ska ut med mycket mer pengar. - Jo, det är en hel del.
Det kan jag inte göra mot henne. Var ska hon få alla pengarna ifrån?
Det man inte har måste man låna. Det är ju inte ert problem.
Det här är er rättmätiga arvslott.
Och ni behöver pengarna, om jag förstått saken rätt.
Hur fru Andersen skaffar fram pengarna är hennes bekymmer.
Översättning: Henrik Hedström www.sdimedia.Com