Jag kör nog direkt härifrån. Vi kan väl höras om det?
Jag måste sluta. Puss.
Saga, följer du med?
Hur mår du?
Jag bröt mot reglerna när jag tog hem mitt vapen efter explosionen.
–Jo, jo, men hur MÅR du? –Bra.
Det här med Hanne var ju traumatiskt. Du tyckte att du hade en viss skuld.
Du sa att jag omöjligt kunde veta. Morten uppvisade tecken på paranoia.
Men att därifrån förutse trampminan var omöjligt.
–Det kan ju ändå påverka dig. –Inte så att jag inte sköter jobbet.
Nej... Men nåt är det, det ser jag ju.
Om du inte vill berätta, måste jag ge dig ledigt.
–Min mamma är här. –Din mamma?!
–Du har aldrig pratat om henne. –Det gör jag inte.
–Jag har inte träffat henne på 20 år. –Vad gör hon här nu, då?
Min pappa är döende, hon vill att jag ska besöka honom.
De är inte bra för mig, det var därför jag bröt med dem.
–Är det nånting du vill prata om? –Nej.
–I så fall vet du var jag finns. –Ja. Här eller i ert hem i Köpenhamn.
Precis.
Jag vet att du inte tycker om det, men du behöver nog en kram.
Välkommen! Hans Petterson. Jag är Lillians man – och chef här.
–Saga är ansvarig utredare. –Saga Norén, länskrim Malmö.
–Får jag arbeta nu? –Ja.
Morten Anker, 27 år. Son till Helle Anker och Villy Bartram, död 2003.
Åkte till Afghanistan som en del av ISAF.
Gjort tre vändor. Råkade illa ut den sista.
Hans grupp anklagades för våldtäkt.
Han och två andra torterades ganska illa.
Posttraumatiskt stressyndrom.
Han har en liten pension. Väldigt lite om honom de senaste åren.
–Övervakningskamerorna, då? –Jag har filmerna. Jag backar lite.
Under kvarten innan kamerorna på bygget dog, passerade många bilar.
Nu är det ute hur hon hittades. Byggarna tog bilder och sålde.
–"Clownmordet". –Fel. De var sminkade som emoticons.
–Men nu kallas det så. –Det är fel.
De är klara hos Anker. – Saga...
–Jag kan be nån annan åka med. –Nej, varför det?
–För det som hände. –Det behövs inte.
Följ bara efter. Vänta inte på nån inbjudan.
<35>RÖSTER OCH LJUD</35>
Gå upp, du. Jag kommer.
Sluta följa efter mig!
Du förlorade en syster, vi förlorade en dotter. Vi måste prata om det.
Jennifer återhämtade sig aldrig efter åratal av misshandel!
Hon tog livet av sig. Så! Nu har vi pratat.
–Så du tror att det var mitt fel? –Jag VET det!
Här. Det är Jennifers journaler. Läs dem.
–Varför då? –Då ser du att du hade fel.
Och så kan du hälsa på pappa. Och försonas.
Jag vill inte försonas.
Men din chef kanske är intresserad! Allt som du har gjort emot oss...
Förlåt, Saga. Det var inte meningen att hota dig.
Verkligen inte. Vi är stolta över dig. Vi läser om dig.
Kan du titta på mig när jag pratar med dig!
Läs det här. Det är bara det jag vill.
Undersök det här. Det satt på Mortens kylskåp.
Det matchar inga dokument på Google.
–Angående fallet? –Nej.
Saga Norén, länskrim Malmö. Jag vill beställa ett bud till Rättsmedicin.
Nu har vi fått en ny kropp.
<35>RINGSIGNAL</35>
<33>–Hallå?</33> –Det är jag.
<33>–Hur fick du numret?</33> –Jag frågade Samira.
<33>Det blev så fel i går med pengarna.</33> <33>Jag har inte tagit dem.</33>
Jag blev förbannad, men mest jävligt ledsen att du kan tänka så.
Men jag vill ju hjälpa dig.
<33>Kan vi inte träffas och snacka?</33>
Vi måste lösa det här.
<33>Var är du nånstans?</33>
<33>–Jag kan komma ut till dig.</33> –Det är bättre att vi ses i stan.
Ja. Var och när...?
Lise Friis Andersen.
Negativ till Helle Anker – hon verkade glad att hon dog.
Hon var med i ett program om näthat och fick frågor om yttrandefrihet.
–Siffrorna på hans kylskåp...? –Ingenting.
–Kanske en personlig kod. –Köttet, skrivmaskinen...?
–Hjärtat kom från rådjur. –Jaha, och skrivmaskinen?
Det vi har är alltså hon där.
–Hej. –Har du hittat nåt?
–På kropparna eller i journalerna? –Både och. Börja med kropparna.
–Varsågod. –Nej, berätta istället.
Helle Anker. Dödsorsak: hjärtstopp till följd av blodförlust.
–Levde hon när han öppnade henne? –Medvetslös.
Jag har hittat kloroform i andningsvägarna. Old school.
Bröstbenet öppnat med nåt mekaniskt, inte tandat. Förslagsvis vinkelslip.
–Anatomiska kunskaper? –Inte nödvändigt. Öppna, ta ut...
Man behöver inte vara kirurg. Nästa. Fabian Christensen.
Strypt. Inga andra skador på kroppen. Inga organ eller delar som saknas.
–Två gärningsmän? –Eller en som gillar omväxling.
–Läppstiftet är gemensamt för båda. –Men det läckte ut till pressen.
–Ska vi ta det där andra, då? –Ja.
Jennifer Norén. Familj?
Vad har du hittat?
–Vad skulle jag leta efter? –Allt som inte verkar normalt.
–Flickan har varit sjuk en hel del. –Onaturligt mycket.
Om du menar mer än genomsnittet, så ja.
Nån gjorde henne sjuk med vilja. Nån med Münchhausen by proxy.
Det är möjligt. Men ingenting här bekräftar det.
Ingen kan vara så sjuk som hon var!
Det är ovanligt. Men fullt möjligt.
Om du ber om ett professionellt uttalande utifrån vad jag läst här–
–så finns det inga bevis på brott.
–Men det KAN ha varit det? –Visst. Men det är inte så vi jobbar.
Varken du eller jag. Vi tror på bevisen.
<35>SMS-PIP</35>
<35>DET BRAKAR TILL</35>
<35>MOBILSIGNAL</35>
<35>MOBILSIGNALEN HÖRS STARKARE</35>
Jag heter Linn Björkman och tar nu över ansvaret i Hans frånvaro.
Hans Petterson saknas. Vi utgår från att han inte håller sig undan.
Vi har alla resurser tillgängliga.
Om pressen hör av sig – prata inte.
Rapportera varje timme, så sammanställer jag uppgifterna.
Ni vet vad ni ska göra. Tack.
–Ska vi ta en kopp te? –Ja, tack.
–Nå? –Inget förklarar varför han försvann.
–Han försvann inte, han bortfördes. –Den här låg i papperskorgen.
–Aleksander Dover... –Släpptes i går. Åtta år för rån.
–Framförde hot mot Hans. –Vet du var han är?
Nej. Han fick en övergångslägenhet, men flyttade aldrig in.
<35>RINGSIGNAL</35>
Varför gjordes inget när Dover släpptes?
Hans sa inget. Det är upp till var och en att begära personskydd.
–Gjorde han inte det? –Nej.
–Vet vi var Dover är nu? –John söker. – Vad gör du här?
Adressen.
Aleksander Dover!
Aleksander! Saga Norén, länskrim Malmö. Vi behöver prata.
Kan du öppna?!
Kom in.
–Hans Petterson...? –Vad är det med honom?
–Var var du i dag vid 19-tiden? –Jag var här.
Jag är just frigiven, så jag tar det bara lugnt.
–Så du var inte i centrala Malmö? –Nej.
Du hotade Hans Petterson i fängelset.
–Är han försvunnen? –Ja.
Han tvingade mig att bli tjallare.
Han skulle sätta dit min fru och ta barnen ifrån oss annars.
Jag hotade honom, ja. Jag ville att han skulle vara lika rädd som jag.
Jag har inget med försvinnandet att göra. Jag satt åtta år.
Jag har ingen lust att sitta livstid.
Hans skulle aldrig hota familjen för att tvinga honom att bli informatör.
Det var för lite blod vid bilen för att han ska ha blivit svårt skadad.
Och om nån ville döda honom, så varför då nån annanstans?
Så det handlar nog om människorov.
Då kommer det oftast ett krav på lösesumma.
Ja.
Behöver du en kram?
Dina kollegor letar efter dig, men de gick igen.
Jag ska begära två miljoner för dig.
Det betalas ut mer lösen än man tror.
I hemlighet – för att inte uppmuntra till brott.
Min familj ska få dem. Minns du dem? Samira och flickorna.
Samira, vill du ha lite vin?
Samling! Vi har fått en film.
–Vad då för film? –Ett krav på två miljoner.
–Hur kom den? –I mejlbilaga från en hotmailadress.
–Ska du verkligen se det? –Ja.
Då kör vi.
Den jäveln har min familj och mina barn.
Vem som helst, men inte han!
Nu behöver hon inte pengarna. Johnny har pengarna. Och mitt liv.
Jag behöver inte skicka fler filmer.
Jag behöver inte bevisa att du lever.
Du behöver inte leva.
Klart i källaren.
Huset är tomt. Ingen här.
Textning: Åse Hellerud Svensk Medietext för SVT