PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Když se vám vybaví jedna z nejprodávanějších panenek všech dob,
vybaví se vám odkaz několika generací.
Ikona, kterou milovaly děti celého světa.
Vybaví se vám elegantní zlatá hříva...
koně?
Pony není kůň.
Byla to panenka, stejná jako lidská.
Nádhera.
Můj malý Pony se svými kopýtky
nově definoval moderní panenku v éře Barbie a Berry.
Neměli jsme dívčí značku.
Aneb jak se z chudokrevníka...
Nevypadalo to, že se to holkám bude líbit.
Rády vaří, žehlí a uklízí.
- ...stal vznešený plnokrevník. - 80milionový obrat.
- Bylo to úžasné. - Miliony fanoušků...
- Sbírání nikdy nekončí. - a skoro stejný počet tvůrců.
Jsem tvůrkyně Mého malého Ponyho.
To teda ne.
Ačkoliv občas klopýtl...
Zapomněli na jednoduchost.
To není Můj malý Pony.
Pony se vyvíjel podle trendů stále se měnícího trhu.
Zajímal je hlavně příběh, hračka až potom.
Získával si srdce mladých i méně mladých.
Dvacetiletí muži
sledující pořad pro osmileté holčičky.
- Proč? - Zjistíme to
přímo z koňské tlamy.
Jsem Twilight Sparkle a tohle jsou hračky našeho dětství.
Další díl seriálu o hračkách, které všichni známe
Plastové výtvory, které vydrží po generace
a stále nás baví
Tvarované figurky, se kterými jsme snili
Vrátíme se v čase a nakoukneme za oponu
Jsou tu hračky našeho dětství Hračky našeho dětství
Hračky našeho dětství jsou tu
V polovině sedmdesátých let byla Amerika v recesi.
Válka ve Vietnamu skončila
a hlavní tahoun Hasbro Toys, voják z první linie, G.I. Joe,
skončil na ošetřovně.
Velký G.I. Joe, jejich hlavní dojná kráva,
byl už tou dobou na smrtelné posteli.
Hasbro bylo na pokraji krachu.
Museli jsme vymyslet další hitovku.
A Stephen Hassenfeld to udělal.
Převzal velení rodinného podniku
a zmobilizoval velký comeback.
Skutečně shromáždili jednotky a chystali se na velké vítězství.
Ale ne tyhle jednotky.
Dali dohromady nový management prodeje a marketingu.
A ten řekl: „Potřebujeme Pokročilý Výzkum a Vývoj.“
Jinými slovy, někoho s novými nápady.
Hasbro už mělo plnou stáj nápadotvorných hlav,
- jenže... - Tohle nebyl obyčejný V&V.
Byl to Pokročilý V&V.
Byla to velká věc.
Ale kdo měl té velké věci velet?
George Dunsay z Ideal Toys.
Ideální volba.
Byl jsem produktový manažer chlapecké divize.
Dělal jsem motorku Evel Knievel a autíčka Mighty Mo.
Dokud z Ideal neodešel za...
Méně než příjemných okolností.
Lépe řečeno „méně než ideálních“.
Jít dělat do Hasbra tehdy mohl jen blázen,
ale já zoufale potřeboval práci.
A tak George začal zoufale zakládat
své oddělení pokročilého Výzkumu a vývoje.
A pak potřeboval podřízené.
Obyčejné V&V naštěstí mělo široký výběr talentů.
Byl to designový tým asi 18 lidí.
Lidí, co uměli šít, modelovat.
Dunsay hledal ty nejlepší a nejchytřejší.
Měli jsme skvělé lidi.
- Takže... - Si vybral mě.
Mike Cartabiano, skvělý průmyslový designér.
Jako dalšího George vybral...
- nikoho. - Jen já a on, jen my dva.
Dokud jsme dodávali produkty,
- nikdo s tím neměl problém. - Skoro nikdo.
Proč měl svůj vlastní tým?
Nebyli mu ostatní návrháři dost dobří?
Co myslíte?
Co na to mám říct? Nechci vyvolat konflikt.
Ale vyvolal ho.
S příchodem lidí z jiných firem se věci začaly měnit.
Chlapecká divize začala pracovat na návratu G.I. Joe.
Taky dělali hry.
Hungry Hungry Hippo tehdy mělo velký úspěch.
Zatímco dívčí divize Hasbra...
Žádná nebyla.
GI Joe byl hlavní produkt, byla to jejich komfortní zóna.
Neměli jsme dívčí značku.
Nemohl jsme soupeřit s Barbie, neměla konkurenci.
Ne, že by to občas nezkusili.
Přišli jsme s Fresh 'n Fancy,
kde si holky dělaly svou kosmetiku.
Fresh 'n Fancy, Fresh 'n Fancy
Byla to chemická sada.
Přestože pokus o dívčí hračku pohořel,
Hassenfeldův velký plán pro Hasbro začal vycházet.
Zatímco chlapecká divize verbovala amerického hrdinu,
druhá divize stále čekala na svou chvíli.
Předškolní věk.
Měli jsme značku Romper Room, v plném vlastnictví Hasbra.
Každoročně jsme vydávali tři hračky Romper Room
a chyběla nám ta třetí.
Potřebovali jsme ji, a rychle,
protože ředitel byl silně nespokojený.
Pod časovým tlakem Pokročilý V&V oprášil starý zamítnutý nápad.
Můj a Mikův původní návrh
byl menší poník,
se kterým by si holky hrály jako s panenkou.
Ale nedopadlo to dobře.
Hasbro to nechtělo jako holčičí hračku, ale možná by to fungovalo s nemluvňaty.
Myšlenka byla tu hračku vzít,
nafouknout a zvětšit a udělat z ní předškolní hračku.
A tady je výsledek.
Vypadá sice jako Můj malý Pony,
ale tomuhle obřímu krasavci se říkalo Můj krásný poník,
jakože krásně velký.
Můj krásný poník byl předchůdce Mého malého Ponyho.
Což by znamenalo, že George Dunsay
- je otec Mého malého Ponyho, že? - Jo.
Ale ne podle Bonnie Zacherleové, designérky z obyčejného V&V.
Mého malého Ponyho jsem stvořila já.
To je mi novina.
Jako malá jsem strašně moc chtěla koně.
Tak jsem ten nápad s koněm navrhla V&V.
Měl být malý a měkký a mělo se s ním hrát
jako s panenkou.
A jéje.
A řekla jsem jim, že malé holčičky koně milují.
Šéf mého šéfa mi řekl:
„Holčičky nejsou jako ty. Rády vaří, žehlí a uklízí.“
Já nechtěla vařit, žehlit ani uklízet.
Řekl, že jsem divná.
Georgi?
Co na to mám říct? Nevím, že by to kdy navrhovala.
- Vážně? - Určitě bych ji jinak podpořil.
Vždyť jsme přesně tohle chtěli udělat.
A taky přesně to udělali.
Bonnie bezpochyby vytvořila design.
- Vážně? - Jo.
- Jeho hračku? - Ano.
Já dostal nápad,
oni řekli „Dobře, dej to Bonnie.“ a ona udělala design.
Nakreslila jsem ji, to ano,
ale byla to úplně jiná verze toho, co považuji za svůj nápad.
Vážně nevím o tom, že by to byl její nápad.
Co na to říkali ostatní?
Podle mě to byl její nápad.
- Fakt? - Ani náhodou.
- Aha. - Hlavní osobou byl
George Dunsay.
Může to někdo definitivně rozlousknout?
Mike Cartabiano.
Hurá. Miku, objasni nám to.
Já jsem otcem Mého malého Ponyho.
Konec konců, dobrý nápad má spoustu otců a matek.
Ne, že by na tom záleželo.
Někomu na tom evidentně záleží, ale faktem zůstává...
Kdybychom tu hračku nepotřebovali,
Můj malý Pony by nejspíš nevznikl.
Ale vznikl.
Můj malý Pony...
o něco později.
Hoši museli nejdřív dovést Hassenfelda
k zaslíbeným předškolním vodám na Mém krásném poníkovi.
Můj krásný poník byl hnědý kůň.
Ale ne jen tak ledajaký.
Tohohle koně nešlo osedlat a jezdit na něm.
Byla to panenka, stejná jako lidská.
A každá holčička vám řekne, že jak jde o panenku...
Musela mít spoustu vlasů na hraní.
- Vlasů. - Vlasů.
- Máme to zabudované v DNA.
Česání patří k základním prvkům chování lidí a všech primátů.
Malé holčičky češou své kamarádky nebo sestřičky.
Dokonce i spousta panenek Barbie
končí bez oblečení, na které holčičky zapomenou a hrají si jen s vlasy.
Když to dokážete dostat do produktu,
pravděpodobně získáte něco, co se bude skvěle prodávat.
Naštěstí pro Hasbro, hraní si s vlasy byl poníkův...
hlavní tahák.
Až na to...
Že je tak těžký.
Bože.
Byl obrovský.
Vypadal jak obří zarážka dveří.
A byl vyroben ze styrenového plastu.
Někdo mu říkal ťuk-ťuk plast, protože byl...
Tvrdý.
Ideální na mazlení.
Nečekali jsme, že se holkám bude líbit.
Tohle není holčičí hračka.
Podle mě to vymysleli kluci z Hasbra.
Nevím.
Navzdory svým nedostatkům
Můj krásný poník prodal 500 tisíc kusů.
Nebyla to hračka, pro kterou by se lidi poprali,
ale stačila.
Ukázala, že o ni byl mírný zájem,
ale chtělo to jiné provedení.
Možná.
Tento plastový poník ve skutečnosti potřeboval...
ženskou intuici.
Steve Schwartz, viceprezident marketingu,
ho vzal domů ukázat své ženě.
Která řekla: „Není to špatné,
ale jestli chceš oslovit malé holčičky,
musí to být malé a měkké.“
Haló, to přece Bonnie Zacherleová říkala od samého začátku.
A muži byli tentokrát připraveni poslouchat.
Přišel za mnou a povídá:
„Bonnie, vem si tu hračku
a udělej ji mnohem menší.“
Tak jsem ji zmenšila a ukázala mu ji,
a protože to považoval za nápad své manželky, což byl,
dostal zelenou.
Takže jsme z Mého krásného poníka udělali Mého malého Ponyho.
Můj krásný Pony se nejen zmenšil, ale taky rozšířil.
Díky tomu, že byl Můj malý Pony menší,
byl vhodnější pro sběratele.
Pánové z Hasbra byli naštěstí na zmenšeniny odborníci.
Naučili jsme se to díky návratu G.I. Joe v roce 1982.
Přechod z 30cm na 10cm verzi
byl kvůli sběratelnosti. Poučili jsme se.
Uděláme malé koně, kteří se vzájemně liší.
Chápete? Děti jich můžou mít třeba stovku.
Ale poníci jsou jen malí koně co koušou.
Jak je od sebe odlišit?
Tak třeba, koně mohou být...
- Palomino. - Appaloosa.
Šedáci a hnědáci.
Určitě existoval bílý kůň, nejspíš pinto.
Víte, přírodní barvy.
Což představovalo nový problém.
Máme šest přírodních barev, a co potom?
Panebože.
Ale hlavní designérka Mo Pattersonová viděla poníka jiných barev.
Řekla něco ve smyslu:
„Proč neděláte pastelové a fantasy barvy?“
Holky milují růžovou a fialovou a modrou.
Chce to růžové poníky s modrou hřívou.
Modré poníky s růžovou hřívou.
Zarazilo nás to.
Řekli jsme si, že to je skvělý nápad.
A pak marketingový tým dostal další nápad.
Vzpomínám si na ten zásadní moment,
kdy se z předškolní hračky stala holčičí.
Dávalo to smysl.
- Většině lidí. - Nelíbilo se mi to.
Jo.
Bonnie byla proti.
Maurene řekla: „Holkám se líbí růžová a fialová.“
A já: „To mě nezajímá, nejsou to skutečné poníkové barvy.“
A ona: „Tak proč to nevyzkoušíme?“
„Proč neuděláme pár kousků v pastelových barvách
a nepočkáme, co na to holky řeknou?“
- A Bonnie? - „Vypadněte z mé kanceláře.
- Jděte.“ - A tak šli.
- „Ven.“ - Bez Bonnie.
Co mohli dělat?
Vrátili se do dílny a vyrobili dvě sady zkušebních poníků.
Jedny přirozeně neutrální,
druhé hezky pastelové.
A bylo to jasné.
Děti chtěly pastelové.
Byli rozkošní.
Je to logické, protože jakmile jim dáte fantasy barvy,
můžete z těch koní udělat cokoliv, už to nejsou jen koně.
No jo,
nejde se přít s dítětem, když něco chce,
ale já bych si hrála se skutečným koněm.
- Víš co, Bonnie? - „Holčičky nejsou jako ty.“
Přestože se to Bonnie ani trochu nelíbilo,
spolkla svou pýchu a začala tvořit design prvních šesti poníků.
Vytvořila jsem vzory na zadku.
- Na zadku? - Na zadku.
K zadkům se ještě vrátíme.
Dala jsem jim jména, ale nebyla nic moc.
Naopak, Bonnie, byla okouzlující.
Vezměte si například Cotton Candy, Blossom.
Tak se jmenovala jedna z mých koček.
Butterscotch. Minty?
Vypadá osvěžující. Nemáte chuť ji olíznout?
A děti to dělaly, to mi věřte.
Blue Belle a Snuzzle.
Je to jediný šedý Pony.
Možná to Bonnie udělala schválně.
Když má být růžový, může být i šedý.
- Je pěkně záludná. - To jo.
Poníci šli do obchodů v roce 1983
a Hasbro mohlo svou duhovou stáj vynést na nebesa.
Jistě byli pro firmu prioritou.
Vlastně...
ne.
Zrovna jsme totiž vydali Charmkiny.
Charmkini, Charmkini
Chtějí být nablízku...
Charmkinové byli jako ty věcičky, co se daly vylovit z automatu.
Taky se dali dát na přívěšek nebo na řetízek.
V podstatě kombinovali hraní s figurkami a se šperky.
Obsahovali všechny prvky, které by měla mít kvalitní
- dívčí hračka. - Dívčí hračka?
Ano.
Považovali jsme to za důležité, věnovali jsme tomu spoustu času a zdrojů.
Všichni si mysleli, že s tím prorazíme.
Ale co Pony?
Pony byla úplná novinka.
Nikdo... nikdo netušil, jak budou holčičky reagovat.
Nikdy nevíte.
Nevíte, dokud se to nedostane na pulty.
Hasbro uspořádalo dostih dvou hřebců z vlastní stáje.
Ale s Charmkiny v roli jasného favorita
se zdálo, že Pony poběží na jatka.
A pak...
Nám začali volat obchodní agenti.
Že prý...
Se s poníky něco děje.
A to „něco“...
- Mizeli z pultů tryskem. - Přesněji řečeno...
Prášilo se jim za kopyty.
Můj malý Pony, Můj malý Pony, češu ho a hřebelcuju...
Byla to dokonalá synergie. Všechno do sebe zapadalo.
Fantastické barvy,
a skvělý koncept obalu. Vynikající poměr cena-výkon.
Spousta zábavy za 2,99 dolarů.
A pro Hasbro to i za tak nízkou cenu bylo hodně peněz.
Myslím, že jsme ten rok utržili přes 80 milionů.
Tehdy jsme poprvé vypadali jako výrobce holčičích hraček.
Od Hasbra.
Můj malý Pony Hasbro a celý průmysl silně překvapil.
Jejich malý outsider se dostal ze zadních pozic na první místo.
- A Charmkinové... - Charmkinové bohužel
minuli cílovou čáru.
ODPOČÍVEJTE V POKOJI
Nesplnili naše očekávání.
Ale na oplakávání Charmkinů nebyl čas.
Hasbro mělo okovaný hit a muselo se mu plně věnovat.
Musíte začít s návrhy na další rok, musí jít úspěch za úspěchem.
A proto...
Vedení přikázalo reorganizaci
a založení dívčího týmu.
Který měla pochopitelně vést Bonnie Zach... Bonnie?
Bonnie dala výpověď.
- Byla fuč. - Byla jsem fuč.
Ukázalo se, že Bonnie dostala nabídku od Parker Brothers
těsně před vydáním Ponyho.
A nikdo netušil, že to bude hit.
Vždyť Hasbro za pět let, co jsem tam pracovala, nevydalo
- nic převratného. - Až na...
Můj malý Pony...
Jo.
A co já?
Žádné ocenění, uznání, povýšení, zvýšení platu.
Nebojte, Bonnie určitě vytvoří příští hitovku pro Parker Brothers.
Byli to Nerfulové.
Jako by mi odplula loď, víte?
Opravdu. Řekla jsem si: „No a co.“
Zatímco Bonnie odplouvala,
dívčí tým Hasbro plul plnou parou vpřed.
Byl to dobrý tým, každý z nás měl nějakou schopnost.
Schopností Khipry Nicholse rozhodně nebyla roztomilost.
Ne, asi...
ne.
Jako bývalý automobilový designér
byl Khipra tak mužný, že z něj Hasbro udělalo figurku z G.I. Joe.
Tohle je Doktor. Je to drsňák.
A tenhle drsňák dostal náročný úkol
vytvořit pro Ponyho první příslušenství.
Dalo mi spoustu práce vžít se do té roztomile baculaté estetiky.
- Naše produkční, Maurene Souza... - Jo.
si za mě vždycky stoupla, úplně jsem ji cítil.
A řekla: „Khipro, není to dost ženské.“
Není to dost ženské.
Asi jsem mu řekla, ať přidá růžovou.
Dobře.
Fakt jsem se snažil.
Khipra nakonec našel svou ženskost.
Byla to velká změna, zvládl to skvěle.
- Celý tým si vedl skvěle. - Ano.
Jenže každá změna je trochu jako...
- Kopanec... - do zadku.
- Zadky. - Vzory zadků.
No jo, vzory zadků.
Jako malá jsem jim říkala zadkové symboly.
Toto napůl nedomyšlené cejchování
se brzy stalo hlavní prodejní strategií.
Silně to podporovalo sběratelství.
Dívky velice zajímaly detaily.
Víte, jako: „Mám toho se čtyřlístky,
já zas toho s motýly.“
Motýlí zadek, jablečný zadek, jetelí zadek.
Něco jako identita poníka.
Buď to, nebo...
Další důvod, proč si koupit víc poníků.
A víc poníků, víc práce pro designérku Liz Knightovou,
- protože s odchodem Bonnie... - Sbohem.
padlo cejchování zadků
na ni.
Návrháři dělali modely poníků, byli jsme na to tři
a já měla na starost vzory na obou stranách.
Dělala ty nudné vzory na zadku.
Ručně malované.
Říkala mi: „Bonnie, dělám to celý den.
Každý den.“
Vůbec se mi to nelíbilo.
- Ačkoliv Liz nedělala radostí kotrmelce... - To teda ne.
poníci ano, doslova.
První šestice ráda padala na hlavu.
Hlava byla hrozně těžká.
Poníci prostě... přepadávali dopředu.
Museli jsme jim dozadu dávat kovové podložky.
Roztomilé.
Jako protiváhu, aby neskončili...
A s vyváženým zadkem
se otevřela nekonečná škála póz.
Tohle je póza původního poníka, hodně vzpřímená.
a tohle je jedna z póz druhého ročníku.
Otočili jsme hlavu, v nohách je trochu víc pohybu,
a trochu víc se s nimi sžijete.
No, s některými se šlo sžít snadněji.
Těch sedících bylo dost málo.
A některé děti to vedlo k unikátním herním stylům.
- Dělala jsem, že... - Jsou nemocní
nebo mají tělesnou poruchu.
Byli handicapovaní?
Ale tito dokonalí malí poníci
druhé generace byli teprve v rozletu.
Ze stodoly do fantazie.
S Pony pegasus, jednorožci,
duhovými Pony a mořskými Pony.
Uvědomili jsme si, že musíme začít vyvíjet nové druhy.
Jednorožci a Pegasové.
Stát na třech nohách, to bylo složité.
Copak to neopravili?
Nakonec na tom nezáleželo, protože...
Můj malý Pony se naučil létat, a Můj malý Pony umí čarovat.
Jeden kouzelný jednorožec, Majesty,
dostal do vínku Khiprův legendární Zámek snů.
Tato sada měla speciální špičatý přívlastek.
Spike byla první a poslední postava, kterou jsem vytvořil.
Je to dračí miminko, ještě neumí létat.
Khipra zjevně našel způsob, jak dát těmto herním sadám
- ženský nádech. - Ops.
A taky našel recept na roztomilost.
Tohle byla první hračka Pony. Salón krásy mého malého Ponyho.
Byla to rozkošná malá stáj,
která se otvírala a byly v ní kartáče a hřebeny.
A různé klobouky, které šlo zvolit
podle toho, kam se ten den Pony chystal.
A zrzavá kočka jménem Twinkles.
Jen 10,87 $ za Salón krásy mého malého Ponyho.
Další zářez na mé pažbě roztomilosti.
A s přidáním oblečení pro Ponyho
to začínalo být jasné.
Došlo nám, že holčičky je považují za panenky
a budou si s nimi hrát.
Jako s panenkou.
Že si budou hrát s ocasem, česat hřívu.
Ráda češu její krásnou hřívu.
Holky, co češou poníky.
Česání poníků.
Sbírání poníků.
Každý rok bylo mým životním cílem získat celou sadu.
Ale jak se měly malé holčičky vyznat
v tomto pestrém koňském... všem?
Spousta panenek.
Bylo potřeba jim dát nějaký řád,
- nebo... - Příběh.
A jaký příběh by to měl být?
Napadlo nás...
víte, naučit...
- Žádný nebyl, co? - Ne.
TV stanice po celé zemi tou dobou přetékaly medvědy a bojovými kočkami.
I Rubikova kostka měla svůj pořad.
ÚŽASNÁ KOSTKA RUBIK
Mou armádu zla nezastavíš.
Jestli se Poníci nechtěli nechat rozdrtit konkurencí,
museli držet krok.
Hasbro začínalo chápat,
že část peněz na produktový marketing
bude muset investovat do zábavy,
a že aby se děti s hračkami ztotožnily, bude jim muset vtisknout osobnost.
A kdo jiný, než dva muži středního věku, by měl vtisknout osobnost poníkům?
Joe Bacal a Tom Griffin byli reklamní agenti
s velkým nadáním pro vytváření programů k mnoha produktům.
A tak chlápci, kteří nám dali tohle...
- a tohle... - Ne!
začali vymýšlet animované příběhy poníků.
Ale než byl pořad hotový,
nejlepší Ponyho příběh byla... sada zlatých pravidel.
Nikdy Ponyho nebrat jako koně.
Nikdy Ponyho neosedlat.
Nikdy na Ponym nejezdit.
- No jo, ale co... - To je sedlo.
Podle Ponyho pravidel...
Po první řadě takovéhle věci zmizely.
Byla to pravidla z ocele, jako koňská obuv.
Poníkům jsme neříkali koně.
Tak Ponyho botička.
Mají botičky, kloboučky a různé doplňky.
A nejdůležitější pravidlo ze všech...
Pony je jako holčička.
Pony je postava, osobnost.
A jaká osobnost to tedy je?
Jsou... nejsou...
No jo, neměli tušení.
Americké holčičky naštěstí věděly přesně, co jsou poníci zač.
- A klíčem byly... - Vzory na zadku.
Ano, ty vzory otevřely nekonečno herních světů
a každá holčička měla svůj vlastní.
Ty symboly na zadku mě něčím upoutaly.
Třeba Applejack pochopitelně měla ráda přírodu.
Pochopitelně. A co...
Surprise, živá a nadšená.
- Nebo... - Firefly. Měla blesky.
Takže to podle mě byla drsňačka.
- Se jménem jako... - Posey.
A vzorem na zadku...
- Jemná, miluje zvířata... - Holky měly vše potřebné
k vytvoření nekonečných scénářů.
Život ve světě fantazie.
...tolik dobrodružství, boj s obludami...
Opravdu nekonečných.
Mohlo by to být cokoli.
Ale na jaře 1984 mozkovna Griffin-Bacal
splnila slib, přivedla Mého malého Ponyho na obrazovku
a dostala děti ze spárů vlastní fantazie.
S animovaným speciálem
Útěk z půlnočního hradu.
Co se to děje?
Je s vámi konec!
Ticho!
Bylo to strašidelné.
No...
Příběh, který vymysleli, nebyl úplně podle našich představ.
Bylo to úplně mimo.
Zřete na sílu temnot!
Nechápu, co to mělo společného s malými holčičkami.
Seriál se mi moc nelíbil.
Ale nebylo to jen temné.
Oživili postavy z prvních dvou ročníků Ponyho.
Jsem Firefly.
Měla zábavnou povahu.
- Měla ráda nebezpečí a dobrodružství. - To je dobře.
A zůstalo hodně růžové. Děkujeme, Khipro.
Spike byla moje jediná postava, takže mi na tom záleží.
A byla v tom spousta roztomilosti.
Nemohlo to být roztomilejší než...
Mořští poníci zpívající jejich populární písničku.
- Šubidů, šup-šubidů - Šubidů, šup-šubidů
Když se koupu ve vaně, Je s ní tolik zábavy...
Ale seriál nebyl jen o ponících, které jsme znali a milovali,
byly tam i nové postavy.
Ahoj, tohle je Megan.
Megan, holčička, která měla to štěstí jezdit na ponících.
Počkat, cože?
- To štěstí... - Naskoč.
jezdit na ponících.
- Ale... - Pravidla...
Zlatá pravidla?
Hlavně mezi ženskými návrhářkami.
- Pravidla? Neřekla bych. - To se podívejme.
Takhle vyhodit pravidla
- z okna. - Mlč, Steve.
Megan byla opovržením zlatých pravidel.
Potřebovali jsme ji v rámci animace.
- Ahoj. - Mluvící Pony?
Abychom měli příběh.
Příběh, kam přibyla také Molly,
když do kin přišlo...
My Little Pony: The Movie.
Tohle je Megan a její mladší sestra Molly.
Šly za duhou do Ponyvillu
a jen Megan s Molly směly jet na ponících.
- Možná porušily pravidla... - Letíme!
ale rozhodně jim to nepomohlo zlomit prodejní rekordy.
Vždycky bude další duha
Hledej, dokud ji nenajdeš...
Bylo to... neřekla bych, že to mělo úspěch.
Nebyl to trhák.
Slovy kritiků...
Zdálo se, že trh prokoukl trik hračkářského průmyslu.
Ale přestože byl film těžce ztrátový...
Hračkám to pomohlo.
- A o to přece jde. - Přesně.
Malí poníci si to cválali napříč trhem s hračkami
a přinášeli stále nové hračky a doplňky.
Dokonce i Hasbro mělo potíže zvládat tempo.
Bylo to rok od roku těžší.
Co uděláme příště?
Vodopád Můj malý Pony...
Nakrmit bestii.
Ty bestiální malé holčičky nenasytně prahly po ponících.
Tohle jsou tropičtí poníci.
Tohle je Malý bráška Pony. Měli chlapecký design.
Tenhle popíjí limonádu.
Určitě nekouří crack.
- To byla sranda. - Trh spolknul
cokoliv mu Hasbro naservírovalo.
Každoroční tržby byly přes sto milionů.
- 1986. - Nakrmit bestii.
- 1987. - Nakrmit bestii.
- 1988. - Nakrmit bestii.
Byla nenasytná.
Začaly se objevovat napodobeniny.
Můj malý mazlíček.
Povídající si Pony. Nebo...
Kenner vydal Fashion Star Fillies.
Tady je krajkový podvazek. Máš krásné svatební šaty.
Ve skutečnosti to byli koně. To nás vylekalo, protože...
Holčičky milují koně.
- Jenže... - Vždycky je tady tohle.
kopie zůstane kopií.
A Fashion Fillies dlouho nevydrželo.
Hasbro sluplo konkurenci
- a dál... - Krmilo bestii.
- 1989. - Nakrmit bestii.
- 1990. - Nakrmit bestii.
- 1991. - Nakrmit...
tu...
bestii.
Ale v roce 1992...
byla bestie plná.
A Pony zmizel z pultů.
Z jiného kulinářského soudku,
na začátku 90. let,
pod novým vedením Alana Hassenfelda, Stephenova bratra,
Hasbro sluplo firmu Tonka.
A s ní i firmu Kenner.
Tady Kenner.
Tvůrce původních figurek Star Wars
a Fashion Star Fillies.
Má dokonalou hřívu.
Alan svou původní konkurenci z Cincinnati hned zaměstnal.
- Super. - Ne dlouhonohými klisnami,
ale oživením oplakávaného Ponyho.
Nebojte, děti, jen spí.
Kenner to převzal a rozhodl se dát Ponymu nový vzhled.
Jejich návrháři se chtěli předvést.
- Výborně. - A tak v roce 1997...
Vzniklo tohle.
Vypadalo to hrubě.
Očividně hodně zeštíhlili tělo.
Vypadalo to jako hmyz.
To nebyl Můj malý Pony.
Úplně postrádal emoce.
Koukněte na to, je to jak z noční můry.
Pony druhé generace pohořel
a v roce 1999 ho zrušili.
Odváží se Hasbro, s restartem v hromadě...
- popela, znovu píchnout do poního hnízda? - Jistě.
Těmhle jsme říkali Pony třetí generace.
Je patrná větší podoba s původní verzí,
jsou kulatější a těla působí živěji.
Nebyli oblíbení jako ti z 80. let.
Prostě...
mi nevyhovovali.
Ale světe div se, G3 hravě porazili
tohle.
A když prodeje začaly klesat, Hasbro rozhodlo...
Přemodelovat těla.
Zmenšili je a udělali obří hlavy a oči.
O něco lidštější proporce hlavy.
A to je G3,5.
- Habsro je scvrklo a vyslalo do... - Ponyvillu.
Staly se z nich malé figurky, pro které mohli dělat herní sety
a doplňky. Možná nemohli vyrábět ve velkém.
Chvíli to mělo úspěch a pak to opadlo.
V roce 2010 bylo Hasbro připraveno značku znovu oživit.
Ale co byl ten chybějící prvek, který po 3,5 a čtvrt generace pořád postrádali?
Hasbro rozhodlo, že musí silně zapracovat na příběhu.
Protože i když existují celé generace TV pořadů s Ponym...
Poníci za ta léta neměli pořádný příběh.
Bylo to trochu divné.
Hasbro celá léta nedokázalo najít ty správné postavy
a ty správné příběhy pro Mého malého Ponyho.
Bylo to jasné.
Potřebovali pomoc zvenčí.
A pomoc přišla
od mladé animátorky s vynikajícími referencemi.
Dělala jsem s ní Raketové holky.
Díky ní byl ten pořad tak mimořádný.
A tento mladý talent čistě náhodou miloval
- Mého malého Ponyho. - Ano.
Lauren Faustová to s tužkou uměla.
Měla jsem s animací bohaté zkušenosti,
chtěla jsem vydat značku panenek
a krátký animovaný seriál.
Dostala jsem možnost jednat s členkou vedení Hasbra.
Moc ji to nenadchlo,
ale vytáhla DVD Mého malého Ponyho
a řekla: „Můžeš se na to podívat
a říct mi, jestli s tím něco svedeš?“
Zavrhla všechny staré poníkovské scénáře...
Byly to jen samé hádky.
- Moje. - Ne, moje!
Byli trochu povrchní, vůbec mi neseděli.
Lauren zapátrala hluboko v zelených pastvinách poníkovské minulosti.
Brala jsem je na výpravy a bojovat s obludami.
Lauren si své poníky představovala jinak.
Představovala jsem si je ve velkém světě,
ne na louce s domečky z dortíků
a jesličkami se sunarem.
Ani rozkošné a miloučké.
Šubidů, šup-šubidů
Chtěla jsem to udělat obří a epické.
Rozhodla jsem se jim předvést,
jak by to podle mě mělo vypadat.
Lauren Hasbru předvedla svou představu Ponyho a čekala.
Její kresby byly úžasné.
Ten hrad byl... panebože, byl překrásný.
- Ale... - Bude to fungovat?
Bylo to velké riziko.
Hádejte, jak to dopadlo.
Najednou jsme dělali pořad.
Lauren Faustová se za jedinou noc z fanouška Mého malého Ponyho
změnila v tvůrce...
Můj malý Pony: Přátelství je magické.
A podruhé v dějinách Mého malého Ponyho...
Můj malý Pony, Můj malý Pony
Se spustila lavina.
Zpočátku jste si říkali: „Hm, docela se mi to líbí.“
Pak se to rozjelo a už to bylo.
Děti si Laureniny postavy zamilovaly.
A proč taky ne?
Tyhle poníky nestvořili dospělí reklamní agenti.
V Přátelství je magické je šest hlavních postav.
Mají osobnosti, které vtiskla svým poníkům, když byla malá.
- A to jen díky... - Vzorům na zadku.
Které mezitím přejmenovali na...
Cutie marks.
Trvalo mi věčnost pochopit, že je to narážka na „beauty mark“.
To je. Ale pro Lauren tehdy byly pouhou inspirací.
Ty malé symboly na zadku mě něčím inspirovaly.
Není pochyb. Proto vznikla Rainbow Dash, inspirovaná...
Firefly. Byla drsná.
Firecracker, dobrodružka.
Pinkie Pie, inspirovaná...
Surprise. Živá a nadšená.
Jsem strašně nadšená!
- Rarity, inspirovaná... - Sparkler.
- Sophistication. - Módní expert.
Je to umělkyně, ne shopaholička.
Applejack.
Vzhled Applejack se nijak nezměnil.
Líbila se mi představa kovbojky,
jako narážka na koňský vzhled.
Flutter Shy, inspirovaná...
Posey. Jemná duše,
která je plachá a miluje zvířata.
- A... - Twilight Sparkle.
- podle... - Spike.
Twilight, inspirace pro Twilight Sparkle.
A tak desetileté Laurenino já úplně oživilo značku.
Byla to...
zázračná příležitost.
Ale zatímco se Lauren plnil sen, vetřel se do něj kousek noční můry.
- Nebyla to Nightmare Moon. - Nightmare Moon.
Byli to dospělí.
Trochu jsem se bála, že to uvidí někdo starší
a vysměje se tomu.
Ale proč by to dělal?
Je to pro malé holčičky.
Přesně tak. Nebo ne?
Z tohoto animovaného seriálu o pastelových ponících
se stal kult mezi dospělými, zdánlivě normálními muži.
- Říkají si... - Bronies.
- Vážně, Bronies?
Kéž byste viděli svoje výrazy.
Dvacetiletí muži sledující pořad pro osmileté holčičky.
Proč?
Po uštěpačné recenzi na internetu...
Lidé začali dělat přesně to, čeho jsem se bála.
Pouštět si to a smát se, jak je to stupidní.
Víte vůbec, kdo jsem?
Další hádanky. Co třeba královna Zlounka?
Ne, Mouřenínka. Mouřenínka!
Jenže pak si řekli:
„Ty vole, to bylo docela dobrý.
Co si to pustit znova?“
Kdo si myslí, že je to divný, má pravdu.
- Dobře. - Ale je to sranda.
Už pár let
byl nedostatek kvalitních animáků.
A najednou se objeví tohle
a připomene nám to, proč jsme animáky milovali.
Hasbro a zbytek světa možná bronysmus udivuje,
ale když se zamyslíte,
muži milující roztomilé růžové poníky
tu byli od samého začátku.
Možná jsem původní brony. Je to klidně možné.
To rozhodně je.
Ale nejen bronies jsou velkými fanoušky,
Můj malý Pony je velký hit pro spoustu dospělých lidí.
Jsem oblečená jako Rarity z dílu Ten test je trest.
A byli to fanoušci, kdo Ponyho
dostal někam, kde by to nikdo nečekal.
Twilight?
Ano?
Fanoušci navrhovali lidské verze poníků.
To se lehko řekne, miláčku.
Vzpomínám si na první fanouškovskou kresbu a jak mě úplně dostala.
Říkala jsem si: „To je Pinkie Pie, ale jako člověk. Úžasné.“
A dovedlo nás to k Equestria Girls.
Byl to pro nás dobrý tah.
Pro Hasbro je dobré mít značku, která stojí na vlastních nohou.
Ať jsou původnímu Ponymu sebevzdálenější,
Equestria Girls jsou v mnoha ohledech ztělesněním oněch zlatých pravidel.
Nikdy Ponyho nebrat jako koně.
Teď už by to ani nešlo.
Ponyho byste nikdy nesedlali.
To je anatomicky nemožné, že?
Pony je jako malá holka.
V tomto případě jako dospělá studentka.
Ale na 33 nevypadají vůbec špatně.
Stejně jako budoucnost Mého malého Ponyho, což je štěstí,
protože něco jako Můj malý Pony už možná nikdy neuvidíme.
Velké značky, které přežily zub času, jsou dnes vzácností.
Nikdo už je nedělá.
Je mnohem snazší a levnější
vzít osvědčený hit a držet ho nad vodou,
než vytvořit novou hračku,
investovat do vývoje, investovat do příslušenství,
dělat televizní pořady,
a pokoušet se vydat něco úplně nového.
Tehdy jsme vydávali nové věci a lidi z nich byli nadšení.
Dnes už se nové věci nevidí, už se to tak nedělá.
Díky tomu, že tým Hasbra riskoval a tvořil, objevil něco úžasného.
Na trhu s hračkami nikdy nevíte, jak to dopadne.
- Mnoho věcí selže. - Ale...
Tohle je jedna z těch, co neselhaly.
Hračkářský průmysl je peklo.
Ale v Ponylandu je to samá růžová, fialová, duhová,
- a sladkost a světlo. - Mám tě ráda, Můj malý Pony.
Lidi u toho seděli
a přinesli stovky nápadů a návrhů
a kreseb a modelů, a krve, slz a potu...
Upřímně...
Milovala jsem to.
Mohla jsem být milionářka.
Ale upřímně řečeno, duše té hračky
přežila mnohem déle,
než bych kdy čekala.
Už přes tři desetiletí tento malý Pony
kluše hustým porostem kouzelného koberce v pokojíčku,
nebo kdekoli vás napadne.
Moje skříň byla hora, kterou museli zdolat,
moje postel bylo mračné království...
Ale jako vždycky,
je to desetiletá Lauren, kdo Ponymu rozumí nejlíp.
Milé Hasbro, jmenuji se Lauren Faustová.
Je mi deset let a zbožňuji hračky Můj malý Pony.
Chtěla jsem získat celou sbírku.
Chybělo mi už jenom šest postaviček.
Ale vy jste udělali nové. To by mi nevadilo,
jenže jste přestali dělat Bubbles.
A já Bubbles neměla.
Bylo to moc zlé, tak jsem vymyslela tohle.
Dám vám svých deset nápadů,
když mi dáte Bubbles a možná pár dalších.
Ale chci Ponyho za Ponyho.
Prosím, nepoužívejte mé nápady, jestli mi nic nedáte.
Ponyho kamarádka, Lauren Faustová.
Můj malý Pony dal Lauren
a mnoha dalším holčičkám
šanci vymýšlet si vlastní příběhy plné kouzel a dobrodružství.
Protože Můj malý Pony je ve skutečnosti Tvůj malý Pony.
Můj malý Pony je dětství zabalené do jediné hračky.
Je to... je to prostě dobrá věc.
Kéž by to nikdy neskončilo. Pony forever.
To bych si přála.
A co přání mít koně?
No dobře, koně holt nedostanu.
Mám jich spoustu. Vážně spoustu.
MAJITELÉ: ADAM & KAILEY CULLIN EAST SANDWICH, MA
MAJITELKA: SARAH HAUGHT KANSAS CITY, MISSOURI
MAJITELKA: VALERIE LILA NOVOA BUENOS AIRES, ARGENTINA
MAJITEL: MICHAEL DROLET GREENSBORO, SEVERNÍ KAROLÍNA
MAJITELKA: DANIELLE STRICKLAND ATLANTA, GEORGIA
MAJITELKA: KATIE ROGERS NEW HAVEN, KENTUCKY
MAJITELKA: HEATHER SPARKLES PITTSBURGH, PENSYLVÁNIE
MAJITELKA: TONYA FARR TORONTO, KANADA
MAJITELKA: MILLIE DUBOIS FOSTER RHOTE ISLAND
MAJITELKA: JENNY SERFECZ SINKING SPRING, PENSYLVÁNIE
MAJITELKA: KATE BROOKS SAFFRON WALDEN, VELKÁ BRITÁNIE
MAJITEL: CORY THOMAS QUEBEC, KANADA
MAJITELKA: MARGARET SENDZIK NIAGARA FALLS, KANADA
Překlad titulků: Jiří Nehyba