Dave! Callie! Ce se petrece acolo, sunteţi bine?
Dave, Callie, ce se petrece? Nu vă mai prostiţi!
Ei, hai - ce se petrece acolo?
Te rog... ajunge...
CONSTANTINE 01X06 - "Mânia lui Caliban"
Traducerea: Reef
Respiră adânc, scumpo; bunica ta soseşte curând.
- Te va duce la... - Sullivan!
- A zis sergentul să treci la post. - Eu şi Emily discutăm puţin.
- Nu vrei să-l faci să aştepte. - Îmi încerc norocul.
Uşurel, Sullivan - încerc doar să te feresc de o mustrare.
Scuză-mă, scumpo.
- Fata aia tocmai şi-a pierdut părinţii. - Da, iar Asistenţa Socială e pe drum.
M-am săturat să te ascult. Am zis "ajunge"!
- Focuri de armă! - Ce-a fost aia?
E-n regulă, n-a făcut nimic.
E-n regulă, îmi pare rău...
E-n regulă; hai să mergem.
Trezeşte-te! Hai, sus! Trebuie să te trezeşti!
- Tre' să pleci acum! - 'Neaţa, rază de soare!
Ia stai: cum era? Nora îţi zice, nu?
- Vremea s-o ştergi; uite cravata. Sus! - Sau am mai putea sta...
Ştiu face un dejun pe cinste. Şuncă, ouă, cârnaţi, fasole, roşii...
Insule perfecte într-o mare de grăsime.
- Nu; a sunat iubitul meu, apare imediat. - N-ai zis aseară de vreun iubit.
- Ba am zis; hai, ia-ţi boarfele! - Pun masa pentru trei, atunci!
- Nora, te-ai sculat? - A zis "Nora" - ştiam eu!
- Da, du-te! - Saltă-ţi curu' din pat!
Ceau, iubi'... Eram la baie...
Aşa: Zed ne-a dat lecţia... Eşti problema mea azi.
- Deci: care-i primul pas? - Înapoi în pat.
Eram şi eu sincer.
Chas, ştiu ce am de făcut şi am s-o fac, da?
De îndată ce pleci tu acasă.
Eu nu plec nicăieri.
Fie.
Să vedem...
Birmingham... Aia-i la cât - două ore distanţă?
Ei bine...
Ajungem acolo până la prânz.
Se pare că am întârziat la petrecere.
Raportul poliţiei locale cuprinde o dublă crimă aseară; soţ şi soţie.
Bătuţi până la desfigurare.
Urme de muşcături? Plăgi prin împungere?
- Carne smulsă? - Raportul nu dă detalii.
Aveau o fetiţă; nu a fost atinsă de atacatori.
Vom începe prin a ne da seama de ce a fost cruţată.
Eu mă bag, tu stai de şase.
Dacă am nevoie de tine, fluier uşor, gâtuit şi apoi amuţit.
Băi, fu...
N-am mai pocnit eu îngeri, dar tu mă implori s-o fac, colega.
Nu-mi puteam anunţa sosirea cu trompete. Aveam un ansamblu de coarne, pe vremuri.
Sunt convins.
Miroase a ars, dar nu-s urme de foc.
S-a consumat energie telechinetică, nu glumă, aici, aseară.
- Ce anume vrei? - Planuri de luptă, John.
- E vremea să le schiţezi. - Planuri de luptă, zici?
Păi să-ncurcăm treaba ălora cu care avem de-a face.
Ştiu că se ridică un Întuneric, John.
E străvechi fără seamăn. Tu vei stăvili mareea atacurilor sale.
Şi ce mă face pe mine atât de special?
Nimic, din câte-mi dau eu seama.
Sfântul Petru, Ignatie al Antiohiei, Ioana d'Arc; John - ăia erau "speciali".
Tu eşti mai mult... O mişcare din disperare.
Povestea vieţii mele, colega.
Păi, de vreme ce eşti aici, te-ai putea face util.
De ce a fost cruţată fata în atac?
Nu-ţi pot spune asta.
Păi eşti un trimis divin, cu un şef omnipotent.
Nu face fasoane.
Când i s-a dat omenirii liber-arbitru,
îngerii au pierdut puterea de a influenţa direct evenimente de pe Pământ.
Exact genul de vorbe în doi peri la care mă aştept de la cei de teapa ta.
Cioburile cănii de cafea sunt podea... Dar petele de cafea sunt pe bufet.
Nu puşcă.
Ţi-ar folosi să-ţi spun că eşti pe-aproape?
Trebuie să văd ce s-a petrecut aici.
Regulile s-au schimbat, John. Chestiile cu care ai de-a face au mai multă putere.
Se mişcă mai repede, tânjesc mai mult - vechile tale metode ar putea să nu meargă.
Fii deschis.
Dă-te din drum, rază de soare.
Ximbatik kaajal
ak bin-ka-aak-abtal.
Maya... Impresionant.
Era posedată de spiritul unui copil.
Fata a supravieţuit atacurilor fiindcă ea era atacatorul.
Entitatea dinlăuntrul ei o controla. Acum, că-i slobodă...
Va căuta un alt copil pe care să-l posede.
- Ce se petrece? - E cineva-n camera mea!
- Din nou...? - Haide, dragule... Eşti în regulă.
Nu-i nimeni aici.
Sau aici.
A... ştiu.
E în dulap, nu-i aşa?
E doar un dulap, Henry.
Auzi: aşa-i de Halloween. Ţi-o ia razna imaginaţia.
Mai ştii cum anul trecut n-ai vrut la colindat, că te temeai de monştri?
Da...
Nicio grijă; rezolvăm noi.
- Darrell! - E un întreg costum pe lângă asta!
Ţi-l pui şi copiii se vor speria de tine - pe cuvânt.
- Tu sincer crezi că asta ajută? - Sincer...?
Henry-i un puşti puternic - dacă-l lăsăm să fie.
Chiar eşti puternic - ştii bine, amice. Dar trebuie să şi crezi asta.
Eşti în regulă, drăguţule.
Încearcă să te culci la loc. Vise plăcute.
Nu...
E totul în ordine?
Scuze; nu ştiu de ce am ţipat.
Vă puteţi culca la loc acum.
Chiar aşa...?
Mă simt mult mai bine. Veţi vedea voi.
Ştii că mi-aş putea pierde licenţa de jurist văzându-mă aici cu tine.
Dar îţi sunt datoare, scumpi'.
Am scos asta cu linguşeala de la un tip de la Protecţia Copilului.
Drăguţ, dar cam lipicios.
Uite-ţi fata: Emily Cooper.
- Vreo şansă să mă apropii de ea? - E de neatins.
Nu numai că-i sub terapie psihologică, dar şi în arest de protecţie.
De ce? N-au cum să aibă copoii un suspect.
Nu, dar s-au întâmplat o serie de ucideri de-astea prin tot Sud-estul.
- Părinţi morţi, bătuţi-măr? - Toţi aveau un singur copil...
Copiii au supravieţuit cu toţii atacurilor.
Nu s-au stabilit legături între cazuri din cauza perioadelor dintre ucideri.
Primul documentat: acum 35 de ani.
Cel de după, 16 ani mai târziu, apoi alţi 18.
Iar acum, trei în ultima lună.
- Atunci s-au deşteptat şi poliţaii. - Au ceva în comun copiii ăştia?
Gen coarne ce le cresc din capete...?
Nu, dar începeau cu crizele înainte de ucideri.
Ieşiri furioase la şcoală şi acasă...
Bănuiesc că din cauză că aveau un spirit răuvoitor înlăuntrul lor.
Ca Roger al meu, vrei să spui?
Nu, păpuşă.
Dragul tău soţ decedat nu locuia în alte trupuri, el doar se văita că era mort.
E mult mai linişte pe la mine pe acasă de când l-ai ajutat să treacă dincolo.
Trebuie să aflu ce era spiritul ăsta cât era viu.
Uneori pot uita cine sunt şi spunându-le pe nume le eliberăm din lumea noastră.
Îşi aminteşte vreun supravieţuitor numele sufletului care l-a posedat?
De copiii din cazurile recente nu te poţi apropia,
dar un supravieţuitor din cele vechi stă pe-aici.
Marcello Panneti; are peste 40 de ani acum, mă gândesc. Unde-l pot găsi?
La spitalul clinic local de psihiatrie.
Perfect... Mă voi simţi ca acasă.
Clinica de psihiatrie Crestview
Marcello i-a făcut cunoştinţă tăticului său cu un topor.
Capul mămicii a ajuns în batoză. Aşa au crezut, că era capul.
Deci nu mă mir că nu vine nimeni la el în vizită.
Mai ales... o rudă de-ale lui.
El zece ani - doi adulţi dezmembraţi. Cam improbabil, n-ai crede?
Nu; copiii-s ca bureţii; sug tot ce le dai.
Iar Marcello - mă rog...
Măiestria lui cu toporul e un fel de... Tradiţie în familie.
Se zvoneşte că ar exista un butuc însângerat lângă ferma unde a crescut.
Când Marcello nu era cuminte, pedeapsa lui era...
Tăioasă.
Frumos în vremea asta a anului, nu-i aşa?
Nu-i pentru pişăcioşi gânguritori.
Da' tu eşti genu' meu de tip.
Încerc să împiedic pe cineva să treacă prin experienţa ta din copilărie.
Draci-uscaţi...
Cine-i...?
Henry?
Care-i colo?
- Tu ai făcut asta, Henry? - Nu. Eu abia am venit.
- Am auzit zgomote pe aici. - Da, şi eu.
Cred că era cineva în casă.
Mă-ntorc în camera mea acum.
- Auzi, tată? - Ce-i?
Ai grijă.
Marcello a fost inutil, bietul nenorocit. Complet catatonic.
Majoritatea celor care supravieţuiesc unei posedări trăncănesc de chinul lor.
- Nenorocul lui. - Nu întrutotul.
Părinţii lui au primit ce au meritat.
Dar trebuie să oprim entitatea asta malefică - e un ucigaş în serie prin timp.
Dacă-i atât de bătrână, poate dăm de alt supravieţuitor încă în viaţă.
Nu-i vreme de de-alea.
Cu Ridicarea Întunericului, trebuie oprită până să-şi pună-n cap să ucidă din nou.
Uită-te aici.
- Ce fel de hartă-i aia? - "Ley Line"-uri (Linii de locuri).
Drumuri mistice prin care curge energia electromagnetică.
X-urile astea indică adresele victimelor ale căror părinţi au fost măcelăriţi.
- Toate pică pe aceeaşi linie. - Da...
Ley Line-urile sunt o cale ferată parapsihică
pe care sufletul unui copil poate lesne călători.
Pentru a găsi următoarea victimă...
- Urmăm linia. - Urmăm...
Linia.
Ştim ce Ley Line-uri urmează spiritele, acum trebuie să detectăm chestia ostilă.
- Asta ce face? - Pune-o jos, aia nu ne-ajută.
Nu aia am întrebat; am întrebat ce face.
Dar tu eşti prea preocupat-de-sine ca să mă auzi, ca de obicei.
Ca şi cu Renee... Iar ea a plecat.
Mă tem că nu reprezentam ceva suficient cât să nu plece.
N-am la ce-ţi spune ţie, însă, că doar nici tu nu mă auzi...
Asta-i Sabia Nopţii.
Forţează mânuitorul să spună adevărul.
Voiai să...
- Discutăm despre ceva, sau... - Nu! Nu...
E meritul lui Jasper; moara asta veche e un cufăr al comorilor, nu?
Da!
Iacătă-l...
Ce este?
Nu-i vreme de explicaţii; vei vedea.
Aşa... Acum ne mai trebuie ceva tămâie.
Lasă-le să se răcească. Vor fi gustări bune cât meşterim.
Ce-s astea?
Preferatele tale... seminţe de dovleac.
Carioci! Revin imediat.
Le-am luat.
Henry, ce ai făcut?
Am cioplit dovlecii.
Ştii că n-ai voie să umbli cu cuţite.
- Dă-l la mine. - N-am terminat cioplitul.
Henry, dă-mi cuţitul.
Acum.
Îl duc înăuntru.
- Cât mai trebuie să facem asta? - Mergem până ne ghidează tămâia.
Potrivit hărţilor lui Jasper, Ley Line-ul continuă pe drumul ăsta juma' de km,
apoi cotim la dreapta.
Stai. Uite!
Direcţia greşită, colega. Tămâia fuge de prezenţa energiei răuvoitoare.
Ce vrem noi... e în spatele tău.
Şi acum, ce? Batem la uşă?
- Nu, aia nu ţine niciodată. - De ce nu?
"Bună, am dat de urma unui spirit rău la casa dvs."
"Ar putea fi înăuntrul copilului dvs.; ne lăsaţi să ne uităm?"
- Da, nu va ţine. - Nu.
Cel mai bine stăm pe vine peste noapte. Aşteptăm, ne uităm şi ascultăm un atac.
Io n-am făcut nimic.
Alo, profu'?
Ai doi copii irascibili acolo.
- Ce-i în trenciul ăla? - Eu sunt.
Mergi şi opreşte cearta aia până nu se răneşte careva.
- Ai un copil la şcoala asta? - Nu, n-am copil la şcoala asta.
Vrei măcar să te întorci?
Eşti doar un ţânc... Vrei la mami?
Eşti doar o puşlama; ridică-te.
Băga-mi-aş!
Băiatul ăla a ajuns la mine la spital cu craniul fracturat.
Ce i-ai făcut?
- Te apărai de el, amice? - Nu-l lua cu "amice".
Nu există niciodată motiv să se întâmple aşa ceva - niciodată!
Bună! Mă numesc John Constantine.
Sunt noul consilier de la şcoală; am venit să vă văd băiatul.
Tare nu ne place să-l trimitem aşa acasă.
Pofteşte. Eu sunt Darrell. Ea e soţia mea, Clair.
Tocmai încercam să ne lămurim de ce s-a comportat aşa astăzi.
- Nu-i stă în fire. - Aveţi dreptate, doamnă.
Ce faci?
- Ce dracu-i aia? - O rădăcină de mătrăgună.
Spiritele răuvoitoare nu o suferă; trebuia să vă arăt cu ce aveţi de-a face.
Sunt exorcist; băiatul vostru e posedat - n-avem prea mult timp.
- Afară! - I-am spus lui Chas că asta nu ţine...
Uitaţi: aţi spus-o chiar voi că nu-i Henry al vostru şi aveţi dreptate.
E un spirit sălăşluitor, ucide de zeci de ani, iar voi urmaţi.
Afară!
Uitaţi: voi vă ştiţi fiul cel mai bine; fiţi cu ochii pe el şi sunaţi-mă...
Dacă se întâmplă ceva.
Ştii ceva? Am un plan mai bun.
N-ai reuşit să strecori vreo sticlă pe lângă amicii noştri de colo, este?
Ar trebui să mă ruşinez de mine.
Erau vremuri când mie mi-ai fi cerut servicii - şi uită-te la mine acum.
Fără bani de cauţiune, fără pileală...
Mi-au trebuit doar şase luni la nebuni ca să devin un nenorocit de amator.
Sunt blestemat, când e vorba de copii.
Probabil din cauză că am fost eu însumi un ticălos mic de toată groaza.
Pentru aia chiar că ţi-ar trebui terapie.
Du-te-nvârtindu-te.
Mi-ai arătat destul de clar că nu ai voie să mă ajuţi.
Am spus exact contrariul. Ce, ţi-a distrus auzul terapia cu şocuri?
Bun, atunci.
Mergi şi avertizează-i pe mami şi pe tati de mica lor sămânţă demonică,
trimite-o-napoi în iad şi adu-mi şi-un gin cu tonic, bun?
Călăuzire, John. Îţi pot oferi călăuzire.
Mulţumesc mult de tot.
M-am descurcat binişor în viaţă fără vreun ajutor de la tine.
Eşti sigur de asta?
De unde ştii că n-am fost de-a dreapta ta când te ardea taică-tău cu ţigara?
Sau că te-am oprit de la sinucidere când te-a lăsat soră-ta singur cu el?
Ajunge cu asta.
Nu ţi-a fost uşor, John.
Dacă vrei să salvezi un copil, doar aminteşte-ţi cum era să fii unul.
Măi, dar isteaţă panaramă te mai crezi...
Ştii ce cred eu despre dejunul acelui câine?
Draci-uscaţi - m-astup când face asta.
Fain.
Adorabil.
Nervii tăi ne-ar fi putut ucide, Darrell. Ai noroc că nu avea o armă.
Nu mai conta; l-am adormit din prima.
- Avem un copil; te vede. - Nu vă mai certaţi!
Mă bucur că mă vede, fiindcă are nevoie de un model masculin.
Fă tu pe mama; giugiuleşte-l! Dar va învăţa să se descurce în viaţă!
Cum s-a descurcat la locul de joacă...?
- E doar în şcoala primară... - Nu vă mai certaţi!
Henry?
Ce s-a întâmplat aici...?
Ce-i mirosul ăla de ars?
Îmi vei face rău?
Nu, fireşte că nu! Henry...
Violenţă...? Nu aşa îţi exprimi emoţiile.
Cum ai şi făcut asta...? Va trebui să cureţi dezastrul ăsta.
Trezirea, frumuseţe. Ai un vizitator.
Johnny, ţi-am spus să nu mă deranjezi decât dacă vii cu dejunul.
Ce voiai să spui când ziceai că fiul meu e posedat?
Toţi părinţii ăştia aveau un mucea care prezenta exact comportamentul lui Henry.
E adevărat ce-ai spus; Henry...
Ceva nu-i în regulă.
Nu toate sufletele se cufundă senin în noapte.
O moarte violentă poate lăsa în urmă un suflet tulburat sau traumatizat.
Spiritele-copii sunt cele mai rele. Se poartă ca toate puşlamalele...
Doar că crizele lor se termină în sânge.
Bun.
Trebuie să fac ceva. Ce putem face?
De-am şti cine era spiritul cât era viu, am putea găsi un mod să-l eliberăm paşnic,
dar puţă ăsta ar putea fi de sute de ani.
Aş putea încerca să-l gonesc...
Dar un exorcism forţat pe copii...
Ce-i...?
Copiii sunt cu pretenţii.
Chiar dacă alungăm spiritul din Henry, ar găsi o altă gazdă.
Există alte opţiuni?
L-aş putea lega de un loc - dar ăla ar fi un pericol pentru noi.
Iar tu ar trebui să faci parte din echipă.
Am un amic ce ne poate ajuta, dar...
Sunt necesari cel puţin trei pentru o şedinţă.
Voi face tot ce-i necesar să-mi recuperez fiul.
Ai zis că eşti doctor, nu?
Henry.
Păreai cam indispus în ultima vreme, aşa că am adus ceva vitamine de la lucru.
- Ce-i aia? - Vitamine...
B-12; ţi le dau tot timpul.
- Chiar aşa? - Da, haide.
Lasă doar braţul moale.
Opreşte-te... Opreşte-te!
Opreşte-te!
- Henry doarme pe canapea; revin repede. - Da - pa, dragă.
A fost un drum mai lung decât credeam.
Mai avem doar vreo două ore până sedativul îşi pierde efectul.
Atunci să trecem la treabă.
Clair, el e Chas.
- Bună. - Mulţumesc că îmi ajuţi fiul.
Chas, uită-te prin spate, asigură-te că suntem singuri; ar putea ieşi urât.
Ce loc îi ăsta?
Asta-i casa primei victime a posedării pe care am găsit-o.
Un băieţel ucis de mama şi tatăl lui aici acum 35 de ani.
Proprietatea asta nu s-a mai vândut de-atunci.
- Cine era? - Marcello Panneti.
Fain băiat; nu prea spune multe.
Deci nu-i pot elibera sufletul din lumea noastră fără numele lui,
dar îl pot lega de un loc, să nu mai poată pleca la ucis.
Vrei să-l prinzi în casa asta.
Chestia din fiul tău are o legătură strânsă cu acest loc.
Locul potrivit pentru o invocare.
Ştie că suntem aici.
- Spiritul? - Casa.
Orice loc unde s-a produs o tragedie supurează cu energie.
Începi să o simţi, după o vreme.
Eşti bine?
Nu-i nimeni.
Crimele au avut loc în camera asta.
Aici vom ţine şedinţa.
Începem?
Trebuie să ne ţinem de mâini şi să nu întrerupem contactul.
Nu până recit vraja de legare - s-a înţeles?
Te vei descurca bine.
Spirit iscusit al mortului, cotropitor al cărnii, prin timp călător,
îţi aducem ofrande din viaţă spre moarte
şi te poftim în cercul nostru.
Mişcă printre noi.
Spirit blestemat al mortului, vărsător de sânge, de familii nimicitor,
îţi poruncim să vii în cercul nostru!
Mişcă printre noi, numaidecât!
Nu rupeţi cercul!
Vine...!
O căprioară cu trei picioare...? Ce-nseamnă asta?
Înseamnă că ne pierdem naibii timpul.
Ce n-a mers bine?
Poate Marcello nu era posedat.
Dacă şi-a ucis părinţii de capul lui, spiritul n-are legătură cu locul ăsta.
Nu! Casa asta-i pe Ley Line, la fel ca toate locurile atacului.
Haide, John - ce-ţi scapă?
Henry se va trezi din clipă-n clipă; mă tem că se va lua de soţul meu.
- Trebuie să scoatem chestia asta din el! - Nu vrei un exorcism, Clair.
- Ai încredere în mine. - Am.
Încredere în tine.
Poate nu am eu încredere în mine însumi.
John... Vreau să îmi salvezi fiul.
Salut, amice. Arată super costumul. Nu ţi-am spus eu, mititelule?
- Darrell? - Pe unde ai umblat?
- Am tot sunat. - Ascultă, trebuie să-ţi explic.
- El cum a ieşit din bulău? - Soaţa ta a retras acuzaţiile.
Am venit să exorcizez un spirit malefic din băiatul tău.
- Şi zici că eu îi bag prostii în cap...? - Ştiu cum sună, dar ascultă.
Nu, nu mai ascult de-acum! Ţi-ai ieşit din minţi!
Nu vă mai certaţi!
Darrell!
Conflictul... Ăsta-i declanşatorul.
Henry!
Opreşte-te, puştiule!
Voi fi bine! A luat-o pe stradă!
Mă-ntorc şi la tine!
Nu poţi intra acolo!
Auziţi, copii? Aţi văzut careva un zombi scund?
E acolo.
- Băi, frate - îţi trebuie bilet! - Scuze, colega: am închis!
N-aş încerca ceva în locul tău, colega.
Oglinda asta ţi-o va arunca înapoi direct în faţă.
Fii copil cuminte. Vino acasă cu mine, da?
Un topor...
Fireşte...
Ştiu ce eşti, băiete. Chiar dacă tu ai uitat.
Numele tău e Marcello.
Ştiu de ce faci asta. Părinţii tăi nu erau oameni buni, este?
Tatăl tău ţi-a retezat degetele pe un butuc nenorocit!
Şi ce... te vei smiorcăi pentru asta pe vecie?
Nu eşti singurul care a trecut prin greutăţi în copilărie, băiete.
Lumea asta-i întunecată şi plină de durere... pentru toţi!
Doar că cei mai mulţi nu lasă o dâră de cadavre şi vieţi sfărâmate ca răzbunare!
Ce, vrei să-mi pară rău de tine?
Cum rămâne cu biata fetiţă căreia i-ai ucis părinţii căutând tu răzbunare?
Nu primeşti păreri de rău de la mine, băiete!
Nu!
Marcello Panneti!
Ca cel care te-am numit, te leg de locul tău de drept!
Unde sunt...?
Haide...
Să te ducem acasă, Henry.
Crezusem că Henry era posedat de sufletul unui om mort.
Dar era vorba de sufletul unuia viu.
Marcello era cel mai vechi supravieţuitor din evidenţe fiindcă fusese primul ucigaş.
Dar fapta fusese atât de traumatizantă,
încât sufletul îi părăsise trupul şi se pusese pe ucis.
Un suflet nu poate trece dincolo cât trupul său e încă viu.
Aşa că pe al lui Marcello l-am trimis în singurul loc în care...
Măcar e închis într-o unitate de înaltă siguranţă,
unde medici calificaţi îi pot trata copilul lăuntric.
Cine ştie...? Poate într-o bună zi îşi va găsi şi liniştea.
Dar cu putredul meu copil lăuntric cum rămâne?
Dacă omenescul e cel care ne poate mântui,
atunci depăşirea stricăciunilor şi slăbiciunii firii mele
ar putea fi partea de care mi-e cel mai groază.
Nu am răspunsurile. Ştiu doar că se ridică un Întuneric.
Şi dacă nu-l pot eu opri, lumea asta se va schimba pentru totdeauna.
Traducerea: Reef