Tidigare på The Walking Dead:
- Vi är vänner till bruden och grabben. - De attackerade oss.
Jag tror dig inte.
- De är inte människor. - Vi kämpar till stängslet!
Ni måste följa med mig.
Vi måste gå. Någonstans långt från det där.
Ha inte så bråttomt.
Du ville inte vara där. Därför försökte jag prata med dig.
Glenn berättade att du räddade hans liv.
Han räddade mitt.
- Det är så det funkar med oss, visst? - Visst.
Du.
Hämta något att äta. Vi börjar igen vid soluppgången.
Snackade med Rick.
Vissa vet vad du gjorde vid fängelset.
Daryl, Maggie, de accepterar det.
Du skulle inte vara här om de inte gjorde det.
Ska snacka med resten av dem. Berätta att de också ska acceptera det.
Det behöver de inte.
Jo, det måste de.
Det måste de bara.
Vi behöver inte berätta om flickorna. Det vill jag inte.
- Varför? - Jag måste bara glömma bort det.
Jag tar det.
Därför måste vi vänta på vår stund.
Ja, rättvist nog.
Jag är skyldig dig allt.
Du är skyldig Tyreese, han var vid fängelset.
Du gick tillbaka dit.
Den var i ett av deras förråd.
Jag såg dem döda honom, den där grabben.
Jag vet fortfarande inte vad du gjorde, men du vet saker som jag inte visste.
- Jag skickade iväg dig till... - Jag kunde överleva, du hade rätt.
Jag skickade iväg dig till detta och nu ansluter vi oss till dig.
Tar du emot oss?
Tack.
Jag vill inte prata om det.
Jag kan inte.
Jag måste bara glömma bort det.
Okej.
Det är ingenting.
Säsong 5, avsnitt 2 == Strangers ==
Översättning: SodaNChips
Vi ger upp.
Inga spår, ingenting.
- Så, det du hörde igår kväll... - Snarare vad jag kände.
Om någon iakttog oss, hade det funnits någonting.
Håll er nära.
- Redo att få lite betong under fötterna? - Jag tycker det är dags.
Vad skönt att höra, konstapeln.
Vi tar nästa väg vi kommer till, försöka gå mot norr tills vi hittar ett fordon.
- Bra? - Bra. - Spänn åt det.
- Våta strumpor. - Kalla fötter.
- Myggbet. - Klådan påminner om att du är vid liv.
- Fara runt varje hörn. - Aldrig en tråkig stund.
- Den heta solen skinandes mot dig. - Kom igen, en härlig solbränna.
Jag sa det och menade det.
- Ingen avskildhet. - Intern publik.
En till, en till.
Han är en expert på det. - Ett litet spel, det bra ur det dåliga.
Hjälp!
- Kan någon hjälpa till? - Kom igen, pappa. Kom igen!
- Kom igen. - Hjälp!
Kan någon hjälpa till?
Hjälp
Hjälp!
Hjälp! Hjälp!
Hjälp! Hjälp! Hjälp!
Vi är säkra, håll utkik.
Kom ner.
Är du okej?
Ursäkta.
Ja, tack.
- Jag är Gabriel. - Har du några vapen på dig?
- Ser jag ut som jag skulle ha vapen? - Vi skiter fullständigt hur det ser ut.
Jag har inga vapen av något slag.
Guds ord är det enda skydd jag behöver.
Såg inte ut så.
Jag kallade på hjälp, hjälp kom.
Har ni någon... mat?
Det jag... hade kvar träffade marken.
Vi har några pekannötter.
Tack.
Det är ett vackert barn.
- Har ni ett läger? - Nej, har du?
- Jag har en kyrka. - Håll händerna ovanför huvudet.
Hur många zombier har du dödat?
- Inga, faktiskt. - Vänd dig om.
- Hur många människor har du dödat? - Inga.
Varför?
Eftersom Herren avskyr våld.
Vad har du gjort?
Vi har alla gjort något.
Jag är en syndare. Jag syndar nästan varje dag.
Men jag biktar mina synder till Gud, inte främlingar.
Du sa att du hade en kyrka?
Bevakade du oss tidigare?
Jag håller för mig själv. Numera är folk lika farliga som de döda, eller hur?
Nej, folk är värre.
Jag bevakade er inte./i>
Jag har inte varit bortom ån nära min kyrka sedan det började.
Det var det längsta jag gått innan idag.
Eller så ljuger jag.
Det kanske inte finns någon kyrka. Jag vill kanske stjäla era ekorrar.
Mina församlingsmedlemmar sa ofta att min humor lämnar mycket att önska.
Ja, det gör den.
Vänta lite.
Får vi ta en titt omkring först?
Vi vill bara hålla fast vid våra ekorrar.
DU SKALL ICKE DRÄPA
Jag tillbringade månader här utan att kliva ut genom dörren. Hittade ni nån inomhus-
-skulle det varit förvånansvärt.
- Tack för detta. - Vi hittade en skolbuss på baksidan.
Den kör inte, men vi kan fixa den så småningom. Fadern vill inte ha den.
Ser ut som att vi har fått transport.
- Du förstår vad det gäller, eller hur? - Ja, det gör jag.
- Nu när vi kan ta en paus... - Tar vi en paus händer något oundvikligt.
- Vi behöver förnödenheter. - Det stämmer. Vatten, mat, ammunition.
Skolbussen går ingenstans.
Jag tar med mig lite vita bönor.
Ett eller annat vis gör vi som Rick säger. Vi delar inte oss längre.
Det han sa.
Vi vill hänga med dig, men... det hon sa.
Hur har du överlevt så länge här?
Var kom dina förnödenheter ifrån?
Tur. Vår årliga konservinsamling.
Det föll samman precis när vi avslutade det. Det var bara jag.
- Kom hit, Judith. - Maten varade länge, sen började jag rota.
Jag har rensat varje plats i närheten, förutom en.
- Vad höll dig från det? - Det är invaderat.
- Hur många? - Ett dussin eller så, kanske mer.
- Vi kan hantera ett dussin. - Bob och jag följer med dig.
- Tyreese borde hålla Judith trygg. - Blir det okej?
Visst. Behöver jag övervaka henne, om hon behöver nåt, finns jag här.
Jag är tacksam för det...
...och allt annat.
- Jag ritar en karta. - Det behöver du inte, du följer med oss.
Jag kommer inte vara till någon hjälp. Du såg mig. Jag är ingen nytta kring dem.
Du följer med oss.
- Hör på, jag litar inte på snubben. - Varför?
Varför litar du på honom?
Alla kan inte vara onda.
Jag litar inte på den här killen...
...och därför tar jag med honom.
Men han kan ha vänner. Du måste vara uppmärksam-
-och hjälpa Tyreese skydda Judith, okej?
- Lyssna på vad jag har att säga. - Okej.
Du är inte trygg.
Oavsett hur mycket folk som finns omkring, eller hur säkert området ser ut-
-oavsett vad någon säger, oavsett vad du tror, är du inte trygg.
Det tar bara en sekund. En sekund och det är över.
Slappna aldrig av, någonsin.
- Jag vill att du lovar mig. - Jag lovar.
Pappa.
Du har rätt, jag är stark. Det är vi båda.
Men vi är starka nog att vi fortfarande kan hjälpa människor.
Och vi klarar oss om något går fel. Och vi är starka nog att inte vara rädda-
-och vi behöver inte gömma oss.
Han döljer något.
Jag förblir trygg, pappa.
Ja.
Du.
När du sa att de inte fick leva, hade du inte fel.
Vi driver på oss själva och vi släpper saker och sen släpper vi mer och mer.
Och snart finns det saker vi inte kan få tillbaka, saker vi inte kan behålla.
Washington kommer att hända, Rick.
- Jag har inte bestämt om vi ska åka. - Ja, jag vet och det är lugnt.
Men du har sett Abraham i praktiken.
Han ska åka dit och Eugene ska bota allt det här och du är på en plats som förr.
Och om man släpper för mycket längs vägen kommer det aldrig fungera.
- För man återvänder till riktiga världen. - Det här är den riktiga världen, Bob.
Nej, detta är en mardröm och mardrömmar tar slut.
Jag beklagar, men jag säger det. Washington kommer att ske. Du säger ja.
Redan för mycket drivkraft. Man kan inte kämpa stadshuset.
Det är kanske bara en av sakerna man inte ska släppa.
Du, jag förstår. Du vill inte snacka om det.
- Är du okej? - Jag måste vara det.
Vi får börja om. Vi allihop.
- Du räddade oss helt själv. - Vi hade tur.
Vi borde vara döda.
- Jag kollar upp det. - Okej.
Du, vi är inte döda.
Och det som hände hände.
Vi börjar om.
- Jag vill det. - Det kan du.
Vi lämnar detta som förstärkning ifall det går snett vid kyrkan.
Ska jag bära en av dem?
Nej.
Jag ville inte nämna nåt när vi kollade upp platsen i telefonkatalogen-
-men jag kan inte tänka mig en vapenbutik med rester.
- Var det en zombie. - Ja, det var en zombie.
Jaså?
Jag snubblade på en bunt lådor och en mopp. Ändå fick jag det vi ville ha.
- Hittade du verkligen något? - Tre ljuddämpare gömt i en minikyl.
Regel nummer ett för rensning: Det finns inget kvar som inte är gömt.
Vi är framme. Det här var livsmedelsbanken.
Det serverade hela länet.
Burkarna vid kyrkan skulle hamna här.
Om en kloak kunde spy skulle det lukta så här.
Vattnet har runnit ner från hålet ett tag.
Slemmat till stället ordentligt.
Vi kan använda hyllorna för att blockera dem.
Ja, så gör vi, Sasha.
Där är vår väg.
Nedanför hyllorna.
Jag sa att du skulle följa med oss.
Gå! Gå!
- Här kommer de. - Du tar höger.
- Jag ser tre här. - Fixar du det?
Vi måste hämta Gabriel.
- Vad hände? - Jag vet inte. Vi måste välta ner hyllarna.
- Vi kämpar oss igenom och jag tar honom. - Gå!
Ja.
Den vet jag hur man får upp.
Bob!
- Mår du bra? Mår du bra, Bob? - Jag mår bra nu.
Jag beklagar. Jag... jag fick panik.
- Jag sa ju att... - Kände du henne när hon var vid liv?
Ja, jag förstår. Du bekänner bara dina synder till Gud.
- Saknar du svärdet? - Det var inte mitt från början.
Hittade den i början.
Hur blev du så bra?
Det var bara jag och dem därute, hela dagen, varje dag-
-ett väldigt bra tag.
Jag vet inte vad det var, men det var inte ett liv. Inte som idag.
Snubbla omkring i en meters lera för lite ärtor och morötter, det är livet.
Jag saknar Andrea.
Jag saknar Hershel.
Jag saknar inte det som var innan. Jag saknar inte svärdet.
Hej, Tyreese sa att du var på baksidan.
- Kom in, vi hittade mat. Mycket av det. - Bra.
- Vad är det? - Reporna, de är djupa.
Typ knivar eller något.
Någon försökte komma in.
Jag hittade något annat.
Jag vet inte vad som hände, men vi kan hantera det.
Behöver inte betyda att Gabriel är ond, men det betyder något.
DU SKA BRINNA FÖR DET HÄR
Säg "ah".
Jag skulle vilja höja en skål.
Jag ser mig omkring i rummet... och jag ser överlevare.
Var och en av er har förtjänat den titeln.
- För de överlevande. - Överlevande! Skål! Skål!
- Överlevande. - Är det allt ni vill vara?
Vakna upp på morgonen, bekämpa de odöda, leta efter mat, sova med två ögon öppna-
-och upprepa? För det kan ni göra.
Ni har styrkan, ni har skickligheten.
För er människor, för det ni kan göra, är det bara kapitulation.
Vi tar med Eugene till Washington och får döden att dö och de levande återfår världen.
Och det är inte illa för en sån liten resa.
Vad finns i DC, Eugene?
Infrastruktur konstruerad att motstå pandemier även i sån här storhet.
Det betyder mat, bränsle, tillflykt.
Omstart.
Hur det än går, hur långt det än tar för omstarten att gälla-
-är ni trygga där.
Tryggare än ni någonsin varit sedan allt började.
Följ med oss. Rädda världen för den lille.
Rädda den för er själva
Rädda den för folket därute...
...som inte har nåt annat att göra än att överleva.
Vad var det?
Jag tror hon vet vad jag ska säga.
Hon är med. Om hon är med, är jag med. Vi är med.
Ja! Nu gör vi det!
Okej.
Jag låter inte min bror vara den enda som får hålla bebisen.
Vänta... en till.
- Är du okej? - Ja, ja... jag var vid fängelset...
...med Guvernören.
Jag visste inte vem det var eller vad han kunde göra.
Och jag visste inte vilka ni var.
Jag ville inte att det skulle vara gömt-
-att jag var där.
Du är här med oss nu.
Tack för gästfriheten.
Jag är förvånad över att vi fick dricka ditt nattvardsvin.
Det finns ingen kvar att ta nattvarden.
Vinet är bara vin tills det är välsignat.
Du döljer nåt och det är uppenbart att du inte kan dölja dig från det.
Det är din ensak.
Men det här folket...
...det här folket är min familj.
Och om det du döljer skadar dem på nåt sätt, dödar jag dig.
Vad gör du?
Jag vet inte.
Kom igen.
Vad gör du? Vad gör du?!
De har Beth. Kom igen, hoppa in!
Vaknar du? Du är tillbaka med oss, va?
Goda nyheterna är... att du inte är död ännu.
Det är en lättnad, eller hur?
Men hoppas inte för mycket på ordet än. Det kommer att få dig galen, Bob.
Jag vill förklara mig lite. Vi ville inte döda dig...
...tidigare.
Vi ville inte dra bort dig från gruppen eller skrämma dig.
Det är inte saker vi vill göra. Det är saker vi måste göra.
Du och ditt folk tog vårt hem ifrån oss.
Det är rättvist. Nu är vi härute som alla andra som försöker överleva.
Och för att göra det måste vi jaga.
Det började inte så, att äta människor.
Det utvecklades till det. Vi utvecklades.
Vi var tvungna.
Och nu har vi delegerats till jägare.
Jag sa ju det. Ingen återvändo, Bob.
Jag hoppas bara du förstår att inget som händer dig just nu är personligt.
Ja, du satte oss i denna sits och det är nästan lite som kosmisk rättvisa-
-för att vara du, men... vi hade gjort detta mot vem som helst.
Det ska vi.
Men i slutändan... hur mycket vi än hatar det här...
...måste man ju äta.
Om det får dig att må bättre, smakar du bättre än vad vi trodde.
Översättning: SodaNChips