În cine te încrezi? Cum ştii?
După cum par? Sau după ce spun?
M-ai minţit vreodată, Nathaniel?
- După cele pe care le fac? - Nu.
Cine ţi-a spus de legătura dintre Şlomo Zahary şi Hezbollah?
Nu-ţi pot spune asta.
Cu toţii avem secrete.
Dar câteodată...
Rar...
Îţi cunosc secretul, Ephra.
Se întâmplă ceva ce nu-ţi dă de ales...
Doar să spui acel secret...
E-n siguranţă secretul tău?
Nu, nu este.
Dar în mare parte spunem minciuni, ascundem secretele unul faţă de altul,
faţă de noi înşine...
Şi când te gândeşti la asta din acest punct de vedere...
Cine e tatăl lui Kasim?
Este de mirare că mai avem încredere în cineva.
În urmă cu opt ani
- Dar drepturile palestinienilor...? - Despre ce palestinieni vorbeşti?
Cei de sub Autoritatea Palestiniană, sau cei de sub Hamas?
Fiindcă Hamas, care conduce acum Gaza,
nu numai că refuză să admită că statul Israel există,
dar tot azvârlă rachete în ţară, ca să dovedească asta.
Efectele nu sunt comparabile; vorbeşti de David şi Goliat.
Cum de efectele diminuează intenţia? Nu pricep.
Şi dacă zici de David şi Goliat, măcar pune-te la punct cu istoria:
Goliat a venit din Gaza.
Tu vii cu argumentele astea fiindcă eşti într-adevăr un apologet israelit,
sau asta-i natura fundamentală a evreilor?
Tu întrebi de-astea fiindcă eşti într-adevăr antisemit,
sau fiindcă te-a fătat dobitoc mă-ta?
- Peştele a fost bun. - De ce nu ai spus ceva?
- Ce să spun? - Eşti expert în Orientul Mijlociu, Hugh.
Puteai măcar să încerci să aplanezi lucrurile.
Nu-i treaba mea; tot ce fac eu e să dau altora informaţii.
Ei trebuie să decidă ce fac cu ele.
Şi astfel, ai tăi ne-au trimis la război cu Irakul.
Şi astfel, te separi pe tine de problemă.
Şi tu eşti tare priceput la asta, chiar eşti.
Ştii ce aş vrea să văd?
Pe tine, implicându-te într-o problemă, implicându-te cu adevărat.
- Ca dobitocii ăia doi? - Ca şi când ţi-ar păsa. Şi ţie.
- Să-ţi susţii şi tu o părere. - Adică până mi-o combat alţii?
- Atunci am şti şi noi că susţii ceva. - "Noi"? Care noi?
Eu. Atunci aş şti şi eu.
Dragă, mi-ai majorat cumva asigurarea?
- Ce...? - Ştii tu...
Există o singură condiţie a martiriului.
Moartea.
Mulţumescu-Ţi, Doamne!
Nu-ţi fie frică.
Sunt în siguranţă.
Nu pot face asta.
Dacă-i preţul pentru o naţiune...
A fost de acord.
Femeia demnă de respect - S01E04 "Tăietoarea de panglici"
În urmă cu opt ani
Traducerea: Reef
Iat-o, aşadar.
Mica Judith, după bunica ei, care a părăsit casa asta şi viaţa asta prea devreme.
Prea devreme, dar a cărei pierdere ne-a învăţat să mergem mai departe
şi să facem faţă tuturor greutăţilor şi încercărilor...
Şi poate de-aia îi mai spunem şi "Mazel", nu?
Fiindcă la toate greutăţile vieţii, uneori nu ai nevoie decât de puţin noroc.
Uitaţi: nu vreau s-o lungesc.
Stând între Şlomo şi un platou cu mâncare e un pericol de proporţii biblice.
Dar voiam să profit de ocazie pentru a...
Spune câteva cuvinte.
Am preluat oficial frâiele Grupului Stein în urmă cu cinci ani.
Tatăl meu prevăzuse înţelept că până să fac 28 de ani
risipesc tot pe un stil de viaţă pe măsura înfăţişării mele a la George Clooney.
Dar făcând asta, ştiu că încotro hotărâsem să duc compania era atât de radical
şi, în ochii unora, atât de înspăimântător, încât am pierdut mulţi prieteni.
Iată de ce, văzându-vă astăzi aici, în casa tatălui meu, înseamnă atât de mult.
Voi aţi rezistat...
Iar noi ştim asta.
Dar - şi există un "dar",
sper şi cred că ne-am bucurat şi de un strop de noroc.
Seminţele programului nostru de investiţii în educaţie încep să dea roade:
facultăţile finanţate atât în Israel, în Ierusalimul de Est şi Cisiordania
şi-au văzut primele recolte de absolvenţi anul trecut.
Şi în acest scop, Nessa va călători săptămâna viitoare în Cisiordania,
să inaugureze oficial facultatea noastră de automatică...
În timp ce dragul nostru prieten Şlomo Zahary
va lansa prima fază a reţelei noastre de telecomunicaţii ce le va conecta pe toate.
Vă mulţumesc.
Şi stând aici, în faţa frumoasei mele fetiţe...
Căreia cu toţii îi facem favoarea de a ne preface că nu plânge, deşi o face.
Voiam doar să vă reamintesc faptul că...
Pe cât de idealist şi prost m-au condamnat mulţi oameni că aş fi,
rămânem profund dedicaţi, iar acum începem să înflorim.
- Norocul nostru a fost bun. - O, copil nebun!
De câte ori ţi-am spus? Nu cere niciodată noroc - niciodată!
Norocul e o femeie frumoasă pe care o ocoleşti,
fiindcă ştii că nu va fi niciodată a ta.
Şi atunci, poate doar atunci, te va atinge ea pe umăr.
Şi ştiu asta fiindcă m-am însurat cu ea.
- Şlomo! - Aşa e!
- Ai terminat? - Dacă tot vorbeşti aşa, terminăm toţi!
Doamnelor şi domnilor, destul cu de-ale mele; serviţi, vă rog!
Hai să mai şi mâncăm!
Salut...
- Eşti bine? - Da.
Chiar şi acum, parcă o văd în Mazel.
- Ephra... - Aşa e.
Nu te deranjează că eu ţin toate discursurile?
Nu, prefer aşa.
- Toate au fost ideile tale. - Tu le vinzi mai bine.
- Oare...? - În fine, dreptul primului născut...
"Vai de evreicuţa ce s-ar pune cu asta".
- Sunt mândră de tine. - Mulţumesc.
Aşa ar fi şi tata.
Autoritatea Palestiniană, care pretinde că ar fi negociat eliberarea soldatului evreu,
a insistat că predarea lui a fost un gest unilateral de bunăvoinţă.
Această poziţie a fost reîntărită astăzi
prin reafirmarea de către Israel a refuzului de a negocia cu teroriştii.
Da, cred că ar fi.
O săptămână mai târziu
Veşti proaste.
- Glumeşti. - Nici nu vrea s-audă.
Dar după Dosarul Septembrie...
Îl ştii pe Sir Christopher. O va spoi cumva.
N-ar trebui să i se dea ocazia; ar trebui înlăturat.
Concedierea şefului Serviciului Secret de Informaţii în văzul tuturor?
Ar fi puţin cam prea transparent, chiar şi pentru guvernul actual.
Şi-a pierdut şi ultimul dram de credibilitate,
şi dacă rămâne în funcţie, vom avea de suferit noi toţi.
Da, ştim toţi; dar n-are să plece dacă nu-l "încurajează" cineva.
Cine s-o facă?
Julia, tu eşti şeful adjunct al Serviciului Secret de Informaţii.
Dacă tu nu poţi găsi ceva... Cine s-o facă?
Punctul de control 300 Trecerea Ierusalim-Betleem
Atika...?
Ceau!
Sper că nu te-am făcut să aştepţi.
Era de aşteptat. Atika Halabi.
Da, ştiu cine eşti. Am citit totul despre tine în avion.
- Eşti din Gaza. - De loc...
- Şi te întorci des acolo? - Graniţele-s închise, dră Stein.
- Ştiu, ştiu - îmi pare rău. - Nu, deloc; viaţa mea e aici acum.
Şi Ephra spune că eşti o traducătoare excelentă.
Mândră absolventă a uneia dintre facultăţile dumneavoastră.
- Nu a venit nimeni cu dumneavoastră? - Pe cine aşteptai?
- Pe nimeni. V-au făcut necazuri? - Da, a trebuit să dau câteva telefoane...
Dar când au aflat cine a fost tatăl dvs...
Sper că mai degrabă când au aflat cine suntem eu şi fratele meu acum.
- Desigur. - Dar am venit pregătită, deci...
Să punem asta în valoare, da?
- Bun-venit în Cisiordania... - Mulţumesc.
- Dră Stein. - "Nessa", te rog. Mă bucur să fiu aici.
- Maşina-i aici; mergem? - Da, bine.
Deci ăsta-i programul pe ziua de azi.
Ajungem la universitate, inaugurezi facultatea de automatică,
apoi ai oameni de întâlnit, din cadrul universităţii: corp profesoral, studenţi.
Ar trebui să ştii şi că se aşteaptă să ţii un discurs.
Da, ştiu. Am exersat în faţa oglinzii întreaga noapte.
Nu eşti obişnuită cu discursurile?
Ăsta-i avantajul de a avea un frate mai mare.
E bine dl Stein?
Da, este; mulţumesc.
- Mă aşteptam să-l văd pe el. - Nu eşti prea dezamăgită, sper...
- Aud că a făcut un copil. - Da, o fetiţă.
Mormântul Raşelei e acolo pe unde ai trecut, ştii?
Da, ştiu. Din nefericire, ea a murit dând naştere.
Multe femei merg acolo şi se roagă să rămână însărcinate.
"Ai grijă ce-ţi doreşti"...
- Eşti măritată? - Nu.
- Ai un prieten? - Nu.
Te rog, nu uita să-i transmiţi salutările mele dlui Stein.
Am s-o fac.
Ce mulţi sunteţi!
Mă bucur să mă aflu astăzi aici...
Nu numai să văd aceste dotări fantastice pentru prima dată...
Dar şi să vă văd pe voi toţi...
Copleşitori precum sunteţi pentru această vorbitoare emoţionată.
Plouă...?
- Da? - Da.
Să mă grăbesc, atunci.
Adică aceste calculatoare... Ce sunt ele, de fapt?
Doar pixeli şi digiţi şi ansamble de circuite...
Şi pe măsură ce programul nostru continuă să avanseze
şi întindem şi mai multe suluri de cabluri,
ca mai mulţi pixeli şi digiţi să se poată conecta la şi mai multe universităţi,
totul începe să pară cam tehnic, şi cam copleşitor, uneori...
Sincer, pentru cineva ca mine...
Când de fapt totul e despre...
Chiar e foarte simplu: e despre... voi.
Aşadar... Folosiţi-le şi gata.
Fiţi curioşi. Comunicaţi. Intraţi în legătură.
Împărtăşiţi între voi şi cu alţi oameni.
De peste graniţă şi din toată lumea.
Fiţi viitorul; făceţi-l mai bun.
Chiar este foarte simplu.
Mulţumesc...
Vă mulţumesc mult.
Cred că m-am descurcat bine, nu-i aşa?
- Da... - În ciuda pantofilor mei ridicoli.
Aveţi un campus minunat. Trebuie că sunteţi foarte mândri.
- Şi recunoscători. - A fost doar o contribuţie.
Una foarte semnificativă.
E adevărat, suntem la început, dar simt un anume entuziasm.
- Limbi europene...! - Da.
- S-ar putea să... - Fireşte.
- Şi când începeţi construcţiile? - Construcţiile...?
- Ale anexelor. - Ce anexe?
- Pentru corpul Limbilor europene. - N-avem în plan nicio anexă.
Ba da! Am donat un milion şi jumătate de dolari pentru asta.
- Tu ştii ceva despre asta? - N-am nicio informaţie.
- Am primit donaţia? - Nu am primit-o.
Spune-i şi ei, dacă nu te deranjează.
Nu nouă, dră Stein.
- Ba da, vouă. - Nu...
Ba da - era în acte. Le-am citit în avion.
Sunt tare îngrijoraţi. Îşi închipuie...
Că eu îmi închipui că-i corupţie la mijloc.
Da.
Alo?
Nu, ascultă: spune-i te rog că trebuie să vorbesc acum cu el.
N-ar fi trebuit să vii singură.
Da...
Nu mi-am dat seama că voi avea nevoie de ajutor.
Vă pot spune, fără îndoială, că asta nu s-a întâmplat instituţiei noastre.
- Nu am cerut donaţia, nu ne trebuie. - Scuzaţi, trebuie să răspund.
Ephra, cred că avem o problemă.
- Bun, lasă că rezolv eu. - Dar sunt eu aici, spune-mi ce să fac.
- Nimic. Nu face nimic. Lasă pe mine. - Cred că deja mi-am vârât coada.
- Cred că da. De unde ţi-a venit asta? - Am citit în avion.
- Ce? Ce ai citit? - O foaie de calcul.
Tu citeşti foi de calcul?
Nu sunt doar o tăietoare de panglici, Ephra.
- Trebuia să te consulţi cu mine. - Aia fac acum.
- Nu, înainte să fi spus ceva. - Ştiu, îmi pare rău.
Iau legătura cu Ministerul Educaţiei al Autorităţii.
- Bun, aia ar trebui să fac şi eu. - Nu. Lasă totul pe mine.
Dacă am făcut o greşeală, vreau să-mi cer scuze pentru ea personal.
"Dacă"...? Chiar ai făcut, Nessa. Una mare.
Ministerul Educaţiei al Autorităţii Palestiniene
Zice că nu se poate să fi aprobat bursa asta.
Registrele lor spun că ar fi ajuns la Institutul Shekba de Educaţie Superioară.
- Unde-i aia? - În Gaza.
În Gaza.
Nu, noi n-avem treabă cu Gaza.
Nici ei.
- N-ar trebui să vorbeşti de aici. - Tu n-ar trebui să auzi nimic din astea.
Aud multe lucruri, dră Stein, dar nu vorbesc de ele niciodată. Crede-mă.
Vreau un loc de unde pot vorbi.
- Unde eşti? - În Ramala.
Ar trebui să pleci de-acolo, Nessa. Ar trebui să te-ntorci la Ierusalim.
Ephra, mă uit la numere. Un transfer chiar s-a făcut,
dar potrivit ministrului, banii s-au dus în Gaza.
Când am început noi să finanţăm proiecte în Gaza?
- N-am început. - Potrivit lui, am început.
Atunci se înşală.
Cineva trebuie să fi aprobat plata aia din tabăra noastră.
Ştiu.
Ephra...?
Încă sunt elemente ale Fatah în Gaza pe care Autoritatea le sprijină neoficial.
Ce...?
Posibil să fi dat banii mai departe folosindu-ne pe noi ca acoperire.
"Folosindu-ne"...?
Nu-i putem lăsa să facă asta.
Nu-i putem acuza de corupţie, Nessa.
Ba putem, dacă au făcut-o!
- De fapt, trebuie s-o facem. - Nu.
Nu ne putem compromite, Ephra, niciodată!
Autoritatea abundă de lucruri de-astea, aşa e de ani de zile, şi...
Trebuie să ne adaptăm, fiindcă altfel nu mai colaborează cu noi.
- Aia-i corupţie. - Aia-i realitate.
- Nu o accept! - Va trebui să o faci.
Am să-i demasc. Asta-i singura cale.
Nu, există o singură cale de acum.
O eroare de redactare...?
Aceşti bani au fost destinaţi din start acestei universităţi şi aici vor rămâne.
Veţi permite verificarea circuitului financiar?
Fireşte; registrele noastre sunt deschise.
Dră Stein, credeţi-mă, a fost într-adevăr o eroare.
Vă suntem foarte recunoscători că ne-aţi sesizat acest lucru.
Dră Stein...
La ce altceva te-ai aşteptat?
- S-au dus banii ăia în Gaza? - Nu vom şti niciodată.
1,5 milioane unei organizaţii recunoscută ca teroristă la nivel internaţional...?
- Cred că trebuie să aflăm. - Păi îţi interzic.
Fratele meu îmi interzice...?
Vino acasă şi gata, Nessa, da? Te rog, vino acasă şi gata.
- Ai s-o laşi aşa şi pace? - Nu mai avem ce scormoni.
- Ba este, dacă ne uităm... - Nu o face!
- Tu crezi în ce facem noi? - Sunt insultat că trebuie să întrebi.
Nu-i vorba doar de rezultat, Ephra. E vorba de fiecare pas mărunţel.
Nu putem fi compromişi.
- Nu fi aşa naivă. - Nu aşa se face.
E Orientul Mijlociu, Nessa; doar aşa se face.
Şi de-aia, de acum înainte, ar trebui să te rezumi la a tăia panglici...
Acasă.
Vrei să mergi în Gaza?
- Mă poţi băga acolo? - Poate.
Dar va trebui să dau de urma banilor.
- Sunt oameni cu care ai putea vorbi. - Cu cine?
Nu toţi sprijină Hamas. Dar e periculos.
- Nu vreau să te pun în pericol. - Gaza e casa mea; acolo m-am născut.
Dar în cazul tău, poate nu merită riscul.
Tu ai fraţi?
Nu. Eu sunt orfană.
Aşa suntem şi noi.
Îl iubesc aşa de mult...
Dar trebuie să facem ce-i drept.
Pune-ţi eşarfa pe cap.
Rafa, Fâşia Gaza
Bun-venit în Gaza.
Ia te uită...
Da...?
- Da? - Nu, dle, nu s-a întors în Ierusalim.
Şi nici hotelul din Ramala nu ştie de ea.
Ce s-a întâmplat?
E vorba de Nessa. Am...
- Ce-i? - Nu suntem...
Nu ştim sigur unde e.
Cine-i cu ea?
- Ai lăsat-o acolo singură? - Nu, e cu traducătorul meu.
- Sună-l pe el. - E o traducătoare...
Şi nici ea nu răspunde.
Fă-mi legătura aici.
- Statul Washington? - Direct DC.
Rachel, du-o acasă pe Hannah, te rog.
- Ce se petrece? - Rachel, te rog.
Hannah, scumpo, mergem acasă.
Da?
Da, fă-mi legătura.
Da, am o problemă.
- Eşti bine? - Da.
Ciudat, dacă te gândeşti că suntem la o oră distanţă de Tel-Aviv.
Omul cu care trebuia să ne vedem aici... A dat înapoi.
Poftim...?
- Nu-i sigur pentru el. - Şi pentru mine este?
Colaborarea, aici, mai ales cu tine, e foarte periculoasă.
Pentru toată lumea.
Ar mai fi cineva.
- Cine? - E din Fatah.
Dar are relaţii în administraţie.
Dacă banii pe care-i cauţi au ajuns la ei, el ar putea să ne confirme.
Bun. Să ne vedem cu el.
Dar e o problemă. Nu vrea să vină aici. Va trebui să mergem noi la el.
- Şi...? S-o facem. - "S-o facem"...?
Eşti nebună?
La început aveam un plan; acum nu mai avem.
Într-un loc ca ăsta, fără un plan, ar trebui să te retragi.
- Dar suntem aici acum. - Şi de aici, încă putem pleca.
Vreau să-l întâlnesc.
Pentru ce?
Pentru compania ta? Sau pentru lupta ta cu fratele tău?
Care din două?
- Tu ce crezi? - Eu cred că ambele.
- Compania asta nu poate fi compromisă. - Tu nu poţi fi compromisă.
Una serveşte celeilalte.
Atunci compania eşti tu.
Da, eu sunt...
Trebuie numai să o dovedesc.
Cred că deja ai făcut-o.
Urechile mele...!
Nu te aud!
Şase zile mai târziu
- Noi nu negociem cu teroriştii. - Nici noi. Dar, după cum ştim...
Vor 1,5 milioane de dolari pentru ea.
Brigada Al Karameh.
- Zahid Al-Zahid. - Da, un dinozaur...
- A cărui vreme a trecut. - Păi e clar că-i viu încă.
Nu pentru noi; ne-am retras din Gaza. N-au decât să se lupte între ei.
- Pentru Nessa Stein...? - Zahid face parte din Fatah.
Gaza e condusă de Hamas. Se urăsc între ei.
Nu-i de mirare că se piteşte prin pivniţe. Nu vezi problema?
Cum să negociem cu oamenii ăştia, când ei vor doar să se omoare între ei?
N-avem niciun contact cu Al-Zahid.
Am o femeie cu paşaport britanic reţinută de o aripă înarmată a organizaţiei voastre.
Noi n-avem o aripă înarmată.
Poate ai uitat să-i spui asta lui Al-Zahid.
Nu-i putem spune nimic; e-n Gaza, iar Gaza e condusă acum de Hamas.
Nu avem jurisdicţie acolo de când ne-au silit americanii să ţinem alegeri.
Îmi pare rău, nu vă putem ajuta.
Atunci cine poate?
Deci, ca să înţeleg...
Decizia guvernului Regatului Unit e să nu-mi ajute sora.
Decizia guvernului Israelului e să nu-mi ajute sora,
iar a Organizaţiei pentru Eliberarea Palestinei - să nu-mi ajute sora.
Măcar acum ştiu la cât foloseşte filantropia.
- N-ar fi trebuit să intre acolo. - Şi totuşi, a făcut-o.
Şi cred că ştiţi ce trebuie să se întâmple mai departe.
Sfatul insistent al guvernului britanic e să nu demaraţi negocieri cu acei oameni.
Aşa să fie...?
Iar de o veţi face, sunt în măsură să vă avertizez oficial
că guvernul poate hotărî sancţiuni
împotriva oricărei părţi a companiei dvs. suspectată că ar fi implicată.
Unde aţi spune că v-aţi poziţiona în ierarhie, dnă Walsh?
- Cât de sus? Pentru asemenea afirmaţii? - Destul de sus.
Deci credeţi că aveţi autoritatea guvernului dvs. să veniţi să mă ameninţaţi?
Cred că ar trebui să ascultaţi cu multă atenţie.
- Noi nu negociem cu teroriştii. - Oare...?
Atunci regret să vă informez că sunteţi mai jos în ierarhie decât credeţi.
Deci mergeţi şi spuneţi şefului dvs., Sir Christopher, ceva din partea mea.
Ne-a ajutat bucuros data trecută. De ce nu şi acum?
- Data trecută...? - Nu-i şmecherie, dnă Walsh; e un mesaj.
Daţi fuguţa şi transmiteţi-l.
- A fost rapid. - Mesajul era scurt.
Cine mă-ta te crezi?
Crezi că poţi să te joci cu un guvern naţional şi să mai şi câştigi?
- Cred că am o mână bună. - "Mână"?
Cărţi...?
Dumnezeule, te vei fi crezând şi tu vreun Sundance Kid!
Doamne, ce vei mai pierde...
Totul.
Dacă chiar ai făcut ceva cu superiorul meu...
Am făcut.
Atunci sigur te-a pus să semnezi Actul de Secrete Oficiale.
Îl ştiu bine. Tare îi plac contractele lui Christopher,
de aceea ştiu precis unde stau în ierarhie.
De şopteşti o vorbă chiar şi nevesti-tii, darămite unui ziarist,
atunci vor fi doi Ştaini futuţi, fără nicio şansă de a mai ieşi din asta.
- Tu n-ai ce să... - Nu - am...
Terminat.
Nu puteţi câştiga, dle Stein.
Nu la acest nivel. N-ar trebui nici măcar să jucaţi.
Dacă chiar aţi fi Robert Redford, vă aşteaptă armata boliviană la uşă,
iar toate puştile lor sunt îndreptate spre dvs.
Totuşi, aveţi dreptate într-o singură privinţă.
Vreţi orice ocazie să ieşiţi din nenorocirea asta:
dvs., familia dvs., afacerea dvs., poate chiar şi sora dvs.,
aşa că trebuie să spuneţi cuiva absolut tot ce ştiţi...
Iar acel cineva sunt eu.
Acum puteţi vorbi.
- Ai înotat până aici din Washington? - Sporeşte volumul sângelui.
De ce nu urci, să-ţi mai odihneşti picioarele?
- Despre ce vrei să vorbim? - Despre Ephra Stein.
- Şi cât? - Un milion jumate de dolari.
Direcţionat prin fondul de ajutor educaţional al lui Ephra Stein
către un institut în Gaza.
Dar de fapt plata pentru eliberarea unui soldat israelian.
Ceea ce s-a şi obţinut. Prin grija lui Ephra Stein.
- Şi israelienii? - Nu ştiu nimic.
De cum s-au învoit să se retragă din Gaza, nu se puteau implica.
- Banii au venit de la Harold Parr. - Americanul...?
- E din AIPAC. - Foarte, plus mare donator republican.
Dar îi ştii pe ăia "neînduplecaţi", mereu sucesc legea în interesul lor.
- Şi de ce tu? - M-au abordat prin biroul din Washington.
Voiau să scoată băiatul ăla, Julia; nu ştiau cum altfel - eu doar am dus mesajul.
Lui Ephra Stein.
Şi apoi lui Sir Christopher.
Ceea ce am înregistrat. "În caz că".
În caz că soseşte o zi ca asta.
- Deci nu a oprit înţelegerea? - Sir Christopher?
Nu; Parr i-a oferit un rectorat pe-acolo, pentru când se retrage.
- Unde? - În Kent, Connecticut.
Nu la universitate de top... S-a vândut ieftin.
Deci... Presupun că vrei să-l detronezi.
- Şi tu ce vrei? - Pe al tău.
- Pentru înregistrarea cu Sir Christopher? - Da, sigur.
Dar vreau să mai stau puţin prin Washington, îmi cam fac prieteni noi.
- Cât? - Câţiva ani.
Dă slujba ta de acum unui paznic, ceva, mă chemi la priveghiul tău, cum ar veni.
- Va trebui să-l vând pe Harold Parr. - Israelienilor?
E-n regulă, muşamalizează ei; nu vor lăsa să se audă.
Dar mai am o condiţie.
Fundaţia Stein trebuie să rămână intactă. Nu poate fi compromisă.
Deja este. Vor afla israelienii. Hamas probabil ştie deja.
Dar lumea nu ştie. Ce s-a întâmplat poate fi cauterizat.
"Cauterizat"...? Sună clinic.
Dar idealul companiei, ce-ncearcă să facă, în ochii lumii trebuie să rămână intact.
- De ce? - Fiindcă va ajuta.
- La ce? - La clădirea păcii în Orientul Mijlociu.
Atunci ar trebui să începi cu Nessa Stein.
- Să o scot din Gaza? - Da.
- Asta se parchează. - Parchează? Doamne, le-ai prins jargonul.
Şi mai revine cineva în parcarea aia cândva în viitor?
De acum, Julia, chiar că nu mai negociem cu teroriştii.
Daniel, mă tem că am nişte veşti tulburătoare pentru tine.
Două zile mai târziu
Rezolvat.
Sir Christopher Grieff şi-a anunţat astăzi retragerea,
după şase ani ca şef al Serviciului Secret de Informaţii.
Nu s-a citat un motiv direct,
deşi zvonuri despre un rectorat la o universitate americană nu au fost negate.
Harold Parr s-a retras astăzi din poziţia de membru conducător
al Comitetului Americano-Israelian de Afaceri Publice.
Un reprezentant al ambasadei israeliene la Washington
i-a mulţumit dlui Parr pentru uriaşa lui contribuţie
la afacerile americano-israeliene, dar a privit retragerea lui
ca o oportunitate pentru ambele părţi de a reexamina trăinicia legăturilor lor.
Julia Walsh a fost numită noul şef al Serviciului Secret de Informaţii.
Walsh, 45 de ani, carieră de funcţionar public
şi fost şef al departamentului pentru Orientul Mijlociu,
nu a făcut comentarii astă-seară, aşa cum probabil se cuvine
faţă de fostul deţinător al legendarei porecle "C".
- Alo? - Încă-ţi mai fuţi nevasta?
- Dormeam, de fapt. - Da, de ceva vreme, deja.
E vremea să te trezeşti, să vii aici să mă fuţi pe mine în noul tău birou.
- Ce nou birou? - Îţi dau afacerile Orientului Mijlociu.
Doar n-o să mi-o trag cu orice analist bătrân, nu-i aşa?
Dar e şi-un schepsis.
Vreo două locuri în care nu vreau să te uiţi.
- Unul din ele e stomacul meu. - Şi celălalt?
Fundaţia Stein.
Sunt realist, Julia.
De-aia ţi-am oferit ţie poziţia.
Dacă încerci s-o eliberezi, prin orice mijloc...
Vom afla unde se află şi vom bombarda locul.
Dacă încerci să ne mai compromiţi, în orice fel,
vom afla unde se află şi vom bombarda locul.
Dacă de acum înainte nu faci exact cum îţi spunem,
vom bombarda locul.
Te rog, te rog... Fac orice.
- Ai făcut deja de toate. - Te rog...
Ridică-te!
Ne-am avut dintotdeauna doar unul pe celălalt...
Te rog...
Deci...
În fiecare dimineaţă,
în absolut fiecare dimineaţă în care te trezeşti şi-ţi spui rugăciunile,
le spui pentru ea, fiindcă TU eşti cel care a băgat-o acolo.
Şi poate Dumnezeu te va fi iertând pentru ce ai făcut.
Dar Israelul n-o va face.
Ridică-te.
Asta-i nevasta mea.
Asta-i fata mea.
Când îmi iei nevasta...
Când îmi iei...
Copilul...
Viaţa...
Tot ce-ţi rămâne...
E nimicul.
Apoi...
Vei lupta cu ce ţi-o mai fi rămas.
Întinde-te.
Ce vei face?
Întinde-te.
Nu trebuie să faci asta.
Opreşte-te!...
Ai s-o omori, opreşte-te!
Am să te omor!
Bun, uite: mă întind! Mă întind, uite!
Mă întind, opreşte-te!
Opreşte-te, mă întind!
E-n regulă... Nu-i nimic, e-n regulă...
Întoarce... întoarce-te.
Cu ce ţi-o mai fi rămas.
Zece săptămâni mai târziu
A fost alungat; nu i se mai îngăduie să se întoarcă.
Dar ţie nu ţi se îngăduie un avort.
Viaţa Şaria e sfântă, indiferent cum a fost creată.
Pot să mi-l fac eu însămi.
- Vei naşte copilul aici. - Nu.
- Trebuie. - Nu.
Dacă omori copilul, mă omoară ei pe mine.
Dar dacă îl faci, după aceea...
Ţi se va îngădui... Te vor lăsa să pleci, Nessa.
Te vor lăsa să pleci acasă.
Şi vei fi liberă să spui lumii ce ţi s-a întâmplat.
Ei nu vor spune nimic.
Asta-i ruşinea lor, pedeapsa lor...
Ca tu să vorbeşti despre ei după cum pofteşti.
Ai puterea aia.
Cu tine cum rămâne? Tu ce vei păţi?
Eu totuşi l-am ars.
Ea trebuie să vină cu mine.
Spune-le.
Nessa, nu pot cere asta; e imposibil, Nessa, nu pot.
Vă rog...
Vă ofer inima mea...
Vă ofer ambele inimi.
Vă rog...
Ea trebuie să vină cu mine.
Vă rog...
Da.
Nessa.
Infecţii! Nu pot fi infectat.
Ţi-am alungat fiul.
- Şi fata Stein? - Ea va purta copilul.
- Când va pleca? - După ce se naşte copilul.
Atunci s-a săvârşit.
Nepotul lui Eli Stein... Cu sângele meu în vene.
Mai întâi îi poruncesc moartea... Acum îi iau moştenirea.
Cât de mare îi este înfrângerea...?
Nu suntem în siguranţă aici.
- De Hamas? - Vor să ne elimine.
- Şi se vor întoarce şi israelienii. - Bun. Aşa şi vreau.
Şi dacă vin după ea, lasă-i s-o ia.
Am planuri pentru Nessa Stein.
Traducerea: Reef