În cine te încrezi?
Mulţumesc.
Cum ştii?
Câştigătorul contractului Faza a Treia este Samir Meshal.
După cum par?
Nu-l mai investiga pe Samir Meshal.
De acord.
Sau după ce spun?
- Nessa Stein. - Nu-i chiar femeia care se dă că este.
După cele pe care le fac?
Dacă ţi-aş fi spus adevărul, ai fi rămas?
Cu toţii avem secrete.
Kasim!
Dar câteodată...
Se întâmplă ceva ce nu-ţi dă de ales...
Doar să spui acel secret, să laşi lumea să vadă cine eşti cu adevărat...
Identitatea ta secretă.
Ştiu.
Dar în mare parte spunem minciuni, ascundem secretele unul faţă de altul,
faţă de noi înşine.
Şi când te gândeşti la asta din acest punct de vedere...
Este de mirare că mai avem încredere în cineva.
TĂCERE
Thanks to MemoryOnSmells. www.uksubtitles.ru
The Honourable Woman - S01E03 "The Killing Call"
Traducerea şi adaptarea: Richard Nasta & Reef pentru www.fastsubtitles.ro
Mulţumescu-Ţi, Doamne!
Nu-ţi fie frică.
Sunt în siguranţă.
Nu pot face asta.
Dacă-i preţul pentru o naţiune.
Neaţa.
Drace.
E-n siguranţă secretul tău?
Spune-mi care este.
Spune-mi ceva ce nimeni altcineva nu ar putea şti.
Mi-ai ars fata.
E-n siguranţă secretul tău?
Da, este.
Ei sunt.
- Da. - Ce vor?
Nu au spus.
- De ce nu? - Nu cred că sunt pregătiţi.
Cred că l-au luat în urma unei reacţii... neaşteptate.
- Ce anume? - Moartea lui Samir Meshal.
- Nu ştii asta. - De ce altceva l-ar fi luat?
Cred că ar trebui să-i expunem.
Cred că trebuie să spunem lumii ce s-a întâmplat cu noi.
E ruşinea lor! Orice ar dori, vor pierde.
Şi-l vom pierde pe Kasim.
Nu trebuia să fac asta niciodată. Nu trebuia să fiu de acord cu asta.
Trebuia să spun tuturor ce s-a întâmplat, încă de la început.
- Nu aveai de ales. - Aveam de ales. Şi am ales greşit.
Pentru un motiv întemeiat! Amândouă am făcut asta.
Uită-te ce ne-a făcut asta!
Nu ştiu ce ne-a făcut.
Tot ce putem face este să aşteptăm şi să aflăm.
Dar, Nessa...
Nessa, uită-te la mine.
Nessa.
Trebuie să avem foarte mare grijă acum.
Nu spune nimănui.
- Rachel şi Ephra ştiu deja. - Despre asta?
- Ce s-a întâmplat cu noi. - Nu despre tot.
Ştiu destul. Dacă merg la poliţie...
Nu vor merge. Vorbesc eu cu ei. Mă vor asculta.
Sunt mama lui, până la urmă.
- Cine altcineva mai ştie? - Nimeni, doar noi patru.
Cred că acest cerc trebuie să includă acum şi poliţia.
Nu.
Atika, ai fost răpită aproape un an şi n-aveam voie să spunem nimănui.
Acum fiul tău a fost răpit, se pare că de aceiaşi oameni,
şi totuşi îmi spui să nu spun nimic.
- Da. - De ce?
Pentru că-i cea mai bună şansă de a-l recupera.
- Nu ştii asta. - Eu sunt singura care ştie.
Eu sunt singura care ştie cum sunt acei oameni...
În mod direct.
- Eu spun să mergem la poliţie. - Nu-i lumea lor.
- Atika, în lumea noastră trăieşti tu! - Dar Kasim este în a lor!
Şi cel mai bun lucru pe care-l pot face chiar acum e să aştept,
să aflăm ce-şi doresc şi apoi să decidem dacă le vom da sau nu ce vor.
Nu poate face nimic poliţia să schimbe asta.
Dar dacă încearcă... L-ar putea omorî.
- Nu sunt de acord cu asta. - N-ai decât să nu fii!
E copilul meu!
Ephra!
Are dreptate.
Rachel, te rog, nu trebuie să spui nimic.
De fapt, ştii ce? Prefer "dna Stein".
Rachel...
Ai face bine să ai dreptate...
Am...
Pentru că dacă eram în locul tău, nu sunt sigur că puteam să iau această decizie.
Dacă erai ca mine, erai o persoană din Gaza,
născută într-o tabără de refugiu care mai există şi astăzi.
Ţi-ai fi petrecut întreaga viaţă ca un străin...
Pe propriul tău pământ.
Fără casă, fără naţiune.
Fără nimic.
Dar dacă erai în locul meu, ai fi învăţat un singur lucru.
Cum să aştepţi.
Nu toţi vor fi aşa de răbdători.
Cu o gaură ca asta...
O să înceapă s-o umple cu tot felul de prostii, Atika.
N-au decât.
Ce?
Asta-i absurd!
- Dl Stein nu este tatăl lui Kasim. - Este incredibil.
Ce facem aici e doar rutină: "curele şi bretele".
Doar că nu tu trebuie să-ţi dai jos pantalonii!
- Dră Halabi, tatăl lui Kasim a fost... - Omorât.
Acum şapte ani. Într-un accident rutier în Gaza.
Cum ţi-a spus mai devreme, dar se pare că nu o crezi.
Scuzaţi-mă.
Ştii ce cred? Cred că timpul se scurge şi tu nu ai nici cea mai mică dovadă...
Şi de-aia te agăţi de nimicuri sau de boaşele mele.
- Ephra... - Ce? El a dat-o-n bară!
- Dar dacă ar fi adevărat? - Rachel!
- Dnă Stein! - Cum ar ajuta?
- Dacă ar fi adevărat... - Asta-i nebunie.
Ar însemna că aveţi un secret, unul pe care vor să-l exploateze.
Dar, cum spuneam, sunt sigur că nu-i adevărat.
Nu, nu eşti sigur, altfel nu ai fi întrebat.
- De ce ai fost aşa agresiv? - Ce?
Pentru că a fost un idiot.
Doar de-aia?
De-aia eşti de acord cu Atika în tot ce spune?
Sunt de acord cu ea fiindcă-i mama copilului.
Şi acum se pare că te-ai implicat şi tu.
Rachel...
- Fă testul. - Ce?
- Fă testul. - Nu.
- De ce nu? - Pentru că-i absurd!
Dar dacă-i aşa, de ce nu-l faci să le dai peste nas?
N-am să onorez asta cu un răspuns.
Categoric n-am să-i dau lui Keyston Kops sperma mea!
- Nu au nevoie de spermă. - "Mulţumesc, dnă doctor"!
Nu înţeleg ce puneţi la cale voi trei: tu, Nessa şi Atika.
Dar i-o tragi menajerei şi nu vrei ca nimeni să afle, asta ştiu!
- Nu. - Este posibil.
- Nu. Te rog... - M-am informat: e posibil.
Atika a fost traducătoarea ta înainte să fie a lui Nessa.
I-ai dat-o Nessei înainte să meargă acolo; de ce?
Fiindcă era o traducătoare bună!
Atunci de ce a ajuns menajeră, în casa noastră?
Ştii de ce.
Ştiu că ea şi Nessa au trecut printr-o experienţe oribilă,
una care nu trebuie spusă nimănui, dar...
Cum de nu a mers să stea cu Nessa?
Cum de a trebuit să vină să stea cu noi?
- Pentru că a fost lucrul corect. - Pentru cine?
Când am spus: "Adevărata faţă a familiei Stein", nu vorbeam la propriu.
- Rachel... - Fă testul.
Mulţumesc că eşti de acord să faci asta.
Vor lua o mostră de salivă de la mamă şi de la bărbat.
Şi ceva de la copil. O şuviţă de păr. Are Kasim o perie de păr?
Nu.
- Atunci ceva de pe pat. - Nu.
- Dar o periuţă de dinţi? - Da, ar fi grozav.
Aşa facem atunci. Să ne folosim de aia.
- De ce te tot holbezi la mine? - Eşti treaz!
Am fost de ceva vreme.
- Ce cauţi aici?! - Este în regulă.
- Am mănuşile puse. - Nu ai voie aici!
Înrăutăţeşti lucrurile.
Am nevoie de un telefon.
- Biroul Anjelicăi Rosen. - Bună, Jenny. Sunt Hugh.
- Bună, Hugh. Ce faci? - Foarte bine, mulţumesc.
- Anjie e disponibilă? - Stai să verific.
- Nu închide. - Mulţumesc.
- Hugh e pe fir. - Ce vrea?
Nu a spus, vrea doar să ştie dacă eşti disponibilă.
Spune-i că am plecat la prânz.
Îmi pare rău, mă tem că nu-i aici. A ieşit la prânz.
- Poţi să-i transmiţi un mesaj? - Sigur.
- Poţi să-i spui că o iubesc? - Desigur.
Te rog, spune-i exact aşa, e foarte important.
- Îi voi spune. - Mulţumesc.
Mi-a spus să-ţi spun că... te iubeşte.
Haide, zâmbeşte!
"El nici nu ştie ce înseamnă..."
Se pare că le-ai cam dat de lucru.
- Îmi fac datoria. - Datoria ta e să te faci bine.
- Datoria mea e să aduc băiatul înapoi. - Nu, aia e datoria poliţiei.
Da, păi...
Nu o fac, nu-i aşa?
Vrei să treci înapoi în pat?
Nu începe!
Haide!
- Unde mergem? - Vreau să-ţi arăt ceva.
- Nu pot trece de asta. - Bun. Rămâi acolo.
Asta-i camera în care Michael Gatz, şoferul răpitorului, s-a sinucis.
Era cuplat de acest monitor când a murit.
De fapt...
I-a înregistrat ultimele momente din viaţă.
- Aici vezi că-i mort. - Minunat!
Nu fi sarcastică.
Aici poţi vedea unde moare.
Dacă derulăm... cu cinci minute înapoi...
- Acolo, ai văzut? Vezi interferenţa aia? - Da, ce-i cu ea?
Aia m-am întrebat şi eu.
Am recitit profilul tău de dinainte să-ţi dau această slujbă.
Pui pe cineva să supravegheze supraveghetorul, interesant.
- Doar nu te aşteptai să n-o fac. - Nu. Mă bucur că o faci.
Ce ţi-a spus?
Eşti extrem de sensibil la...
- La ameninţări. - Da!
- Nu de asta m-ai angajat? - Nu vreau să fii compromis, Nathaniel.
Nu am să fiu.
Depăşind acea linie, ai făcut-o deja. Nu o face din nou.
- Vrei băiatul înapoi, nu-i aşa? - Ţi-am spus s-o laşi în seama poliţiei.
- Pe cine suni? - Nu contează.
- Uite. Vezi? - Da.
Deci cu cinci minute înainte ca Gatz să se sinucidă, a dat un telefon.
Ciudat, pentru că atunci când a venit aici, poliţia i-a luat telefonul pe drum.
- Atunci cineva i-a dat altul? - Da. Şi posibil să am o idee cine a fost.
- Cine? - Cineva care mă supraveghea.
Dnă Dalloway?
Ştii cine sunt?
Ştii ce reprezint?
Probleme pentru tine de orice nivel, dacă nu cooperezi.
- Credeam că... - Aia-i fiica ta, cea din apartament?
Şi ţi-e teamă de ce au spus că-i vor face, am dreptate?
Înţeleg. Crede-mă, înţeleg.
Acum lasă-mă să-ţi spun ce cred că s-a întâmplat.
Ţi-au trimis un telefon şi au au sunat pe el şi ţi-au ameninţat fiica,
dacă nu faci ceea ce-ţi spun ei; şi au vrut să dai telefonul acelui om.
Şi exact asta ai făcut.
- Ce ai făcut după asta cu el? - L-am pus în incinerator.
- Atâta tot? - Da.
Asta-i tot?
Şi apoi i-au dat 5.000 de lire. Deci aveai dreptate.
- Nu am ghicit în legătură cu banii. - O făceai, dacă-i vedeai geanta Prada.
- Credeam că mergi să spui poliţiei. - Nu.
- Cine depăşeşte linia acum, Nessa? - Nu vreau să pun alt copil în pericol.
Spunând poliţiei despre asta, copilul ei ar putea fi.
Ai văzut-o de una singură? Fără securitate cu tine?
- Acum nu începe să mă verifici. - Nu asta am vrut să spun.
E un lucru greu de făcut.
Nu a fost aşa de dificil.
Poţi face pe cineva să vorbească
doar dacă-l faci să-i fie frică de tine mai mult decât de alţii. E...
Aia-i dificil.
Am fost cam sumbră.
Trebuie să fi văzut ceva.
Cam dau fiori, n-ai zice?
Nu, n-aş zice asta. Aş zice că eşti plină de mânie.
Nu.
Furie.
Şi mă mir, dat fiind rolul tău public de conciliatoare.
Nu pot.
Este sinucidere profesională.
Eşti un profesionist desăvârşit.
Bun.
- Trebuie să merg să mă gândesc la asta. - Nu, nu trebuie. Nessa, te rog.
Nimic...
Nimic nu s-a întâmplat, da? Suntem în regulă.
Bine?
Aproape că m-ai ucis.
Şi... acum ce vrei să faci?
Aşa.
- N-ar trebui să mergem la poliţie. - Bun.
Nu cred că-i importantă asistenta. Interesant e ce...
Aşa: interesant e ce ne-a spus despre răpitorii lui Kasim.
Deci au o metodă: ameninţă, dar şi răsplătesc.
Când a dat Gatz telefon, zicea că n-a scos un cuvânt.
Cred că a auzit repetarea ameninţării,
cea care, dacă nu-şi făcea ce-şi făcuse, i-ar fi făcut-o ei.
Dar a făcut-o; şi făcând-o, bănuiesc că familia lui a fost răsplătită.
- Deci...? - Deci...
Cine mi-a realizat profilul înainte să mă preiei tu?
Caleb Schwako.
Bun.
Nu, e-n regulă.
Vreau să-mi aducă nişte chestii. Un program pentru laptop, ştie el.
- Ce va face? - Va începe să-mi dea ceva răspunsuri.
Doamnă Stein, o plăcere să vă revăd.
Dle Schwako, vreau să faceţi ceva pentru mine.
Pe cine aţi vrea sa filez?
- Perfect. - Ce anume cauţi?
Ce cauţi mereu în astfel de situaţii.
- Sunteţi dl Gatz? - Nu, e fratele meu.
- Soţul meu a decedat de curând. - Îmi pare rău.
- Pe numele cui va fi asigurată maşina? - Pe al meu.
- Deci asta-i adresa dvs. de e-mail? - Da.
- 15.000 de lire. - Da.
- Bani lichizi? - Da.
Asigurarea dvs. este activă acum. Veţi primi un e-mail de confirmare.
Şi după ce-i număr pe ăştia, vehiculul e al dvs.
Felicitări.
Gata.
Se duce unul la rabin şi-i zice că nevastă-sa încearcă să-l otrăvească.
Deci rabinul zice: "Nicio grijă, vorbesc eu cu ea".
Când se întâlnesc iar, tipul întreabă cum a fost,
iar rabinul zice...
"Uite: am vorbit vreme de cinci ceasuri cu nevastă-ta".
"Acceptă otrava".
Nu-ţi pot oferi un contract, Shlomo.
- Ştii că nu-i adevărat. - Asta am descoperit.
Cine a descoperit? Că aş lucra eu cu Hezbollah-ul?
Aşa nebun să fiu, să stau aici în faţa ta, într-o mare de pişat!
- Poţi dovedi? - Chiar trebuie?
- Ai o cicatrice aici... - S-a dus de mult, Shlomo.
Dar eu ştiu că-i acolo, fiindcă-mi stăteai pe genunchi când ţi-a cusut-o doctorul.
- Nu ne putem compromite, Shlomo. - Deja v-aţi compromis.
Tu intri vreodată într-un restaurant prin faţă?
Rar.
- Ai fost servit cu ceva? - Nici n-am cerut.
- E gratis. - N-aş crede.
Mulţumesc.
- Locul ăsta e al vostru? - Am făcut o înţelegere.
Implică înţelegerea şi furtul din casa de bani?
Nu, lăsăm asta celor cu TVA-ul.
"Şi porcul era om, şi omul era porc".
Totu-i kosher, dle Zahary.
Ba-i italian.
De-ar fi să ne întâlnim în public, cred că dvs. aţi fi cel compromis.
Nu mă aburi, rahat sfrijit! Nu eu am cerut să ne vedem.
- Înţeleg. - Ba nu înţelegi nimic.
Uită-te la tine: javră cu faţă palidă!
Ce, eşti vreun vampir, sau ceva, nu poţi ieşi la lumină?
Eu vreau să te ajut, Shlomo.
- Trebuia să ţi se fi dat contractul ăla. - Acum eşti consilierul meu de afaceri!
Chutzpah! (Tupeu)
Dar nu contează degetele: dau mâna cu tine, îmi pierd direct sufletul.
N-ai avut de-a face cu Hezbollah-ul.
Am verificat.
Iar asta... o dovedeşte.
Acum şapte ani, Grupul Stein şi-a lansat prima fază
în dezvoltarea telecomunicaţiilor în teritoriile palestiniene,
iar dvs. aţi obţinut acel contract.
- Şi? - Şi poate mi-aţi putea spune...
Cum de le-a iniţiat Ephra Stein şi nu sora lui?
Cum se face că atunci el era la conducere, dar acum rolurile s-au inversat?
Gândiţi pe îndelete - a fost în urmă cu şapte ani.
De ce nu-i pui lui întrebarea asta?
I-o voi pune.
Şi poate pe viitor vă mai pot întreba şi alte lucruri.
Asta nu-i dovadă, Shlomo.
- Mie-mi pare că este. - Normal că asta ai spune, nu-i aşa?
Deci ai două bucăţi de hârtie: una zice că nu-s de încredere, cealaltă, că sunt.
Pe care o vei alege?
Cred că am ales deja.
Ai ales greşit, scumpo.
Ştii de unde ştiu asta?
Fiindcă o simt. Aici.
Mie nu-mi trebuie bucăţi de hârtie să-mi spună ce să cred.
Nici ţie nu ţi-ar trebui.
Doar că nu aşa merg lucrurile, Shlomo, ştii bine.
Ce draci tot spui? Doar aşa merg lucrurile!
Uită de toată papieren geschift asta. Vrăjeli; oricine poate scrie, dar asta...
Asta îţi scrii tu singur.
Doar în asta te poţi încrede vreodată.
- M-ai minţit vreodată, Nathaniel? - Nu.
- Nu? - Nu.
- M-ai minţi? - Nu.
Cine ţi-a spus de legătura dintre Shlomo Zahary şi Hezbollah?
- Nu-ţi pot spune asta. - De ce nu?
Lucrurile pe care vor să mi le spună alţii trebuie spuse cu încredere.
Eu sunt angajatorul tău.
Da, şi m-ai angajat să descopăr lucruri, cu asta mă ocup eu.
Dar cum o fac, metodele folosite - ar trebui să laşi asta în seama mea.
- De unde ştii că ţi se spune adevărul? - Nu ştii.
Trebuie să-ţi foloseşti judecata.
Ce faci dacă ai făcut o greşeală?
Încerci să o repari, ceea ce încerc eu acum.
Vrei să încetezi? Încetează... Încetează.
Ce să încetez?
Încetează să-l mai cauţi, lasă asta poliţiei.
Nu, n-aş crede.
Atunci te concediez.
Ce, banii...?
- Bun, m-ai convins cu asta. - Bine!
- Glumesc. - Eu nu! Mi-ai salvat viaţa!
Uită-te la mine.
Aş face-o din nou...
Fie că m-ai plăti, fie că nu.
Dl Bloom îşi are laptop-ul, iar al meu e oglinda lui şi iată ce descoperă.
Familia Gatz.
- Şoferul răpit. - Da.
- Păi poliţia ştie deja de el. - Dar nu că cheltuiesc bani.
Mulţi bani. Lichizi. În Rye. Drăguţ loc, Rye ăsta.
Şi acolo va merge dl Bloom mai departe?
E foarte priceput, foarte meticulos.
Are muşcătura între dinţi. Nimic nu-l va opri, cred - nimic.
E-n siguranţă secretul tău?
Nu, nu este.
De ce nu?
Atika...
Am făcut ceva groaznic.
Ce?
Asta pentru ce-i?
Pentru faţa mea.
Deci: avem rezultatele.
Dle Stein...
Nu s-a găsit nicio urmă din ADN-ul dvs. în periuţa de dinţi a lui Kasim.
De fapt nu s-a găsit deloc vreo urmă de ADN patern, doar al Atikăi.
Dar nu-i ceva neobişnuit, şi cum aveam proba dlui Stein pentru comparaţie,
dacă ar fi fost pe peria de dinţi ar fi apărut.
Aşadar: nu dumneavoastră sunteţi tatăl.
Şi acum ce, dle comandant? Nu, nu-mi spuneţi.
- Acum dvs. sunteţi cel cu pula în mână. - Mă scuzaţi.
Mulţumesc.
Mă întrebam cât va dura până ieşi din rumeguş.
Din grădina cu trandafiri, după cum se vede.
Păi larve, simulide - acelaşi lucru, nu-i aşa?
Îmi pare rău de necazurile tale, Ephra.
Şi voiai să mă ajuţi, nu?
- Câte ţări aţi distrus voi cu oferta aia? - Nu sunt sigur.
Dar mă bucur că nu stau aici în bocanci, la fel cum precis te bucuri şi tu.
- Dat fiind "trecutul tribului meu", nu? - "Nicicând din nou".
Nu asta-i deviza Armatei? "Shayetet 13"? (Flotila 13)
- N-am de unde să ştiu. - Chiar aşa?
SBS-ul israelian. Mă gândeam că tatăl tău i-a ajutat să-l instaleze.
De-o fi făcut-o, a fost în urmă cu mult timp.
Când familia ta urma o direcţie foarte diferită celei pe care o urmezi tu acum.
- Radical. - Doar că...
Tu şi Unitatea 13 v-aţi mai intersectat drumurile, nu-i aşa?
Acum şapte ani, în rolul lor de specialişti în salvarea de ostatici?
Îţi cunosc secretul, Ephra.
Ştiu că Nessa şi Atika Halabi au fost ambele răpite în Gaza acum şapte ani.
- Ba nu ştii. - Ba ştiu.
- Ce-i aia? - Maşina din care au fost luate amândouă.
- Şi aia cine-i? - Şoferul.
- N-aş crede. - Cu toate astea, aşa e.
Ia-o.
Nu-i cinstit.
Eu n-aş pune-o în albumul de familie.
Dar nici nu m-aş preface că nu există.
Nu m-aş mai preface.
- Spune-mi despre el. - Despre cine?
Despre tatăl lui Kasim.
Chiar nu îl cunoşteam.
Uneori... În situaţii ca alea...
Se întâmplă lucruri, mult mai repede decât ar trebui.
Era...
Plin de speranţă.
- Şi dacă n-ar fi murit? - Dar a murit.
În ziua în care aţi fost răpite.
Nici nu-mi imaginez cum trebui să îţi fi fost...
Să trebuiască să vezi aia, apoi să treci prin asta.
Prin toată grozăvia aia...
Am avut-o pe Nessa.
Şi ea te-a avut pe tine.
Eram puternice împreună.
Încă sunteţi.
Mult mai puternice decât mine.
- Zice că poţi să pleci. Când? - Imediat.
Tot ce faci: închiriat maşină, orice - vreau totul sub identitate falsă.
De ce?
Înţeleg că ai fost de acord să ascunzi de poliţie anumite informaţii.
Asta-i practic obstrucţionarea justiţiei.
- La cererea ei. - Exact.
Deci dovada pe care trebuie să o găseşti obţine-o până să se prindă poliţia,
că de se prind, angajatoarea nostră ar putea fi periculos de compromisă.
Înţelegi?
Da.
Fără urme.
De acord.
Şi mi-a spus să-ţi spun că aveai dreptate despre cele ce-ai văzut.
- Ce am văzut? - Nu ştiu; mi-a zis doar să-ţi spun.
John Hopkinson?
Ai să provoci necazuri?
Dacă totul merge cum trebuie, nimeni nu va şti nici c-am fost aici.
Gail Gatz?
E un bărbat jos, în bucătărie. E mort. Cine e?
Gail, dacă voiam să te ucid, aş face găuri în tavan.
- E fratele meu. - Cine l-a omorât?
I-am auzit certându-se. Fratele meu i-a spus că nu eram aici - m-am ascuns.
- Unde i-a zis că erai? - Acasă la el. Că-i făceam curat.
Când a fost asta?
Nu ştiu.
Trebuie să te scoatem de aici.
Soţul tău a fost sub un contract care a luat-o rău.
Ca precauţie, angajatorul lui te-a luat să se asigure că făcea ce trebuia, deci...
Şi a făcut-o, ţi-a salvat viaţa. Acum s-au răzgândit. De ce?
Cine ţi-a dat banii? Gail! Cine ţi-a dat banii?
- Unde mă duci? - La poliţie.
- Nu pot merge... - Trebuie.
- Opreşte maşina. - Nu.
Iisuse.... Gail!
- Nu pot merge la poliţie. - Ba poţi.
- Gail, trebuie să... - Eu l-am ucis!
Eu mi-am ucis fratele.
Voia să cheltuiască banii... Pe toţi.
Bun.
Dar tot trebuie să mergi la poliţie.
Te rog: trebuie mai întâi s-o văd pe mama.
Trebuie să-i spun unde am pus banii. Te rog, lasă-mă să-mi văd mai întâi mama.
Te rog! Îţi spun tot!
- Ea unde-i? - La lucru.
La o fabrica de piatră artificială. Le face noaptea contabilitatea.
- Unde-i? - În spate.
Rămâi aici, dacă vrei.
Asta nu-i fabrică de piatră.
- Nu mi-am ucis eu fratele. - Cine a făcut-o?
Trebuia să te aduc aici.
Trebuia.
- Zicea că altfel îmi omoară mama. - Cine?
Ce s-a întâmplat când aţi fost răpite?
- Ce vrei să spui? - Ce s-a întâmplat cu tatăl lui Kasim?
- Ştii ce s-a întâmplat. - Mai spune-mi odată.
Conducea maşina în ziua în care am fost luate.
A fost omorât.
Periuţa de dinţi nu era a lui Kasim.
Era nouă, te-am văzut folosind-o.
Este al meu Kasim?
- Nu. - Atunci al cui este?
- Tocmai ţi-am spus. - Ba nu mi-ai spus.
Ba nu mi-ai spus.
Fiindcă ăsta era şoferul maşinii.
Ea era şoferul maşinii.
Te voi întreba din nou şi vreau să-mi spui adevărul.
Cine e tatăl lui Kasim?
Traducerea şi adaptarea: Richard Nasta & Reef pentru www.fastsubtitles.ro