Vidjeli smo... - Znaš onu konobaricu? Spavao sam s njom.
Gotovo je. Valjda se možeš suočiti s tim.
Ne mogu prestati misliti na prošli put. - Neće se ponoviti.
Jesi li bio na mjesecu? - Naravno, pa gdje bih drugdje sletjeo?
Leo ima tumor na mozgu.
Moguć gubitak memorije. To bi bila grozota.
Trebam spojnicu. - Stabilan.
Bick je sjajan, ne? - Da. Sjajan.
Slušali ste 'Traffic on the eights' na najboljem njujorškom jazz-radiju.
Slijedi jazz-pijanist Hunter Black s klasikom 'After you've gone'.
Sviđa ti se tatina pjesma?
Oprostite, možete isključiti? - Naravno. - Hvala.
Hvala na pomoći. - Koliko dugo su ga liječili?
S prekidima godinu dana. Ništa nije pomoglo.
Uvijek se može pokušati nečim drugim. - Hvala.
Ostat ćemo u kontaktu.
Jedan je od najboljih vojnika, a užasno pati.
Dobit će moju potpunu pažnju. - Cijenim to.
U redu, kapetane Moran,
dignite desnu ruku? - Da.
To je bilo lako. Sad lijevu.
Boli. - Da.
Dirnut ću je, jako nježno.
Četiri puta sam odlazio u službu. Trenirao sam danima.
Dvaput ranjen oružjem. Dali su mi nagradu 'Purple heart'.
A osakaćen sam nečime što ni nije stvarno. - Stvarno je.
Do 80% ljudi osjeća bol na mjestima gdje im je nekad bila ruka.
Sigurno mi je u glavi. - Ne, što osjećaš nije zamišljeno.
Bol dolazi zbog signala u moždanim stanicama kao da je ruka još ovdje.
Stvarno je.
Smijem? - Ne, hvala.
Ovo teško pada mom braku. Moja jadna žena nije mislila
da će živjeti s tipom koji jedva može obući majicu, kamoli biti dirnut.
Sigurna sam da je grozno za oboje.
Jedva spavam. Kad sam budan, osjećam se beskorisno.
Ne mislim ispravno. Radije bih da sam umro nego ovako živio.
Popravit ćemo ovo.
Prijevod: jobbrecht
Jako je hladno. Je li ovo dobra ideja?
Mogli smo pričati kod tvojih roditelja. - Tamo sam zatočen cijeli tjedan.
Mama me izluđuje, ako me još ijednom pita,
'Kako si? Memorija se vratila? Sjećaš se što si jeo ujutro?',
skočit ću s prozora. - A tata?
I on samo oko mene. Ne daj Bože da malo zaostajem na poslu
zbog operacije mozga. - Vjerojatno su samo zabrinuti.
Da. - Kad se misliš preseliti natrag?
Vjerojatno ovaj vikend. U ponedjeljak se vraćam u Kocku.
Nije li naglo? Prošlo je samo osam dana od operacije.
Moram natrag, ne možeš izostati ni dan a da ne zaostaneš.
Mogu vidjeti ožiljak? - Ne.
Zašto? - Mrzim ga, osjećam se glupo.
Mogu ti popipati rupu? - Nisam mislio da to osjećaš prema meni.
Tvoju rupu, blesavi.
Znaš što je to, ne?
Kroz lubanju je nemoguće rezati skalpelom,
zato se buši rupa.. - Znam ja što je moždana rupa. Hvala ti.
U redu.
Kasno je, moram ići. - Oprosti. - Ne.
Sve će se vratiti, pomalo. - Podzemna ti je tamo.
Ne moraš me pratiti. Vidimo se u srijedu.
Misliš ponedjeljak. - Da, kako sam i rekao.
Ponedjeljak.
Dobro? - Da, hvala.
Kako smo?
Dobra kritika u novinama. - Da, i ostalo je bilo u redu.
Ali nisam sretan dok mi ne kažeš da smo na sigurnom. - Ne brini.
Stolovi su puni i utorcima. - Možemo zaraditi i na nedjeljnim međuobrocima.
Može, sviđa mi se. Reci mi o seksi konobarici.
Dobra prinova. Dobre noge, savršene...
Da, Delilah, dajem joj otkaz. - Ma ne! - Ne želim ulaziti u to,
ali nevolja je. - Kasno si ti to shvatio, dragi.
Ne možeš je otpustiti kad si spavao s njom. - Otkud ti to?
Rekla mi je. - Nevjerojatno.
Zašto? - Da bismo pričali o ovome.
Daš li joj otkaz nakon seksa, može tužiti. Ako tuži, tvoj san...
Nestane. - Kako da se izvučem?
Mora učiniti neku groznu pogrešku na poslu.
Drži te za jaja, stari. Još od trenutka kad te
uspjela nagovoriti da joj kažeš 'volim te'. - Nisam to rekao, nikad.
Njena riječ protiv tvoje.
Pozdrav, gđice. King, ja sam dr. Black. Čujem da ste pali s planine.
Beatrice, da, planina Katahdin u Maineu. Sretna sam što sam živa.
Organizacija Putuj bez granica. - Pogledat ću vam u oči, u redu?
Pomažu ljudima s fizičkim poteškoćama da žive avanture.
Koliko dugo imate makularnu degeneraciju? - 4 godine.
Vidim oblike, svjetlo, sjene, ali sam zapravo slijepa.
Kako ste pali? - Mislila sam da se mogu sama vratiti iz kampa
do čokolada u obližnjem autu. - Razumijem.
Dakle, blagi potres mozga, slomljena ruka.
Sve je sređeno, što ću vam ja?
Od pada, viđam stvari.
Ne stalno, ali često. I vidim ih čisto, u pravoj boli,
kao film, ali nisu tamo. - Kakve stvar?
Recimo... Sada...
Vidim snježnog leoparda.
Ja želim vidjeti snježnog leoparda. - Možda ako padneš s planine.
Psihijatra? - I toksikološki.
Isto tako, MR i CT. - Reći ću Lini. - Hvala.
Hej. - Jutro.
Čekaj, što radiš?
Trebamo trenutak za pričanje. - Znaš gdje mi je ured.
Što se dogodilo između nas... Dosta mi je pretvaranja.
Bio je to beznačajan seks.
Da? Vidiš, ja ne mogu prestati misliti na tebe.
Zaboraviti kako je bilo biti s tobom, i mislim da nisi ni ti zaboravila.
Rekla sam ti... imam zaručnika. - Zaručena si za kuhara.
Will. - Nebitno. Ako si sigurna u tog čovjeka
i ne osjećaš prema meni ništa, zašto onda želiš da te ponovno dirnem?
Ne želim. - Želiš.
Oho, to je bilo divno. - Sjajno.
Što je to? - Pjesma koju sam... - Sama ju je skladala. Cijelu.
Da? - Hvala.
Kako je u novoj školi? - Sjajno.
Ostala djeca su nešto zastrašujuća, ali mnogo toga naučim.
Idem pomoći Reagan. - Odlična si!
Još nešto sviraj. - Reagan, hvala, divno je bilo.
Vino je sjajno. - 2007 pinot iz malog vinograda u Sonomi.
Kako znaš za to? - Ne može se kupiti javno, nije u dućanima.
Kako znaš za to? - Upoznao sam vlasnika na tečaju za somelijera.
Da se zna, moja čaša dječjeg šampanjca iz 2014. je pravo ludilo.
Ne mogu vjerovati da dobivam brata kuhara, somelijera...
I tip kojem mogu vjerovati da će mi čuvati sestru. Ako nisam bio jasan,
dobrodošao u obitelj. - Živjeli!
Hvala. - Dolaziš na djedovu predstavu u petak?
Ne znam, idemo? - Hunter je u gradu. Svirat će.
Znam. - Tata nam je nabavio ulaznice.
A da? - Da, molim te reci da ćete oboje doći.
Bit će zabavnije ako svi idemo. - Nešto sam propustila? Pričali smo o ovome?
Ne sjećam se. - Esme je mislila da bi to bila dobra ideja.
Da vidi djeda kako gažira, da Will upozna budućeg punca.
Mislim da ja odlučujem. - Tata je pitao baš za tebe.
Zašto bih ga htjela vidjeti? Napustio nas je na dan maminog pogreba.
Imaš amneziju?
Oprosti, tata. Mislila sam da ako ja predložim neće biti frka.
U redu je, drugi put ću ja.
Hunter je proveo većinu života u Europi gdje vole jazz.
Tamo je zvijezda. Dobro zarađuje. - Čujem da je malo složenije od toga.
Ovisi tko priča priču.
Oprosti što je tako bilo. - Zašto bi joj dopustio da misli da bih ga vidjela?
Nadali smo se da ćeš mu dati šansu, promijenio se. - Vidio si ga?
Da, želi opet biti u obitelji. -Napustio nas je. Zašto bi ga upoznao s Esme?
Reaganin otac nije živ. Jedini djed. - Učinit će što je i nama.
Želi ga vidjeti. - Samo će doći pa ponovno nestati. - Moram znati svog oca.
Tata?
Tata? - Mama vas je voljela.
Znate to.
Dođi. Ne mogu ovo sam. Nemam života.
Spremna sam ih uzeti. - Nemam novaca, a moram preživjeti.
Znam, što ćeš? - Nemam izbora. - Pa, to su tvoja djeca.
Odluči. - Dosta mi je, idem.
Tata! - U redu je, dušo.
U redu je, ostat ćemo ovdje.
Otišao je na turneju na dan njenog pogreba.
Kao da ga nikad nije ni bilo. Ona se ubila, on je otišao.
Za godinu dana preselio se u Francusku. Teta Sissy...
Ona nas je više-manje odgajala.
Sa mnom se namučila.
Katkad si ga vidjela? - Da, Božić.
Tjedan-dva, ljeta.
Došao bi u grad s poklonima. Za koji dan, opet bi otišao.
Jesam li u krivu što ga ne želim?
Nije imao ulogu u mojoj prošlosti. Zašto bih ga htjela u budućnosti?
Hvala što ovo radiš sa mnom. Stvarno želim ući u formu.
Prije nego što su mi se oči pokvarile, trenirala sam. - Dizalo je tu.
Čekajte, ovdje je tako lijepo.
Tu? - Na planini.
Vidite planinu? - Znam da nije stvarno,
ali vidim jasno, poput filma. - Bojite se?
Ne. Sretna sam.
Ostanimo ovdje da uživate.
Ne vidim ništa loše. Da bar ja vidim planine.
Moramo naći rješenje za fantomski ud kapetana Morana. Ne zaslužuje bol.
Kada? - Prije godinu dana.
Ako fantomski ud traje preko šest mjeseci, prognoze su loše.
Počnimo s pozitivnim. - Mogao bi probati operacijom.
Raditi na neuromu, ugraditi stimulator. - Već isprobano.
Vaskularni kirurg radio na cirkulaciji, ništa. - Antikonvulzanti?
Probano. - Opijatne droge, antidepresivi? - Sve probano.
Električna stimulacija živaca? - Dobra ideja, ali isprobano,
nije se ništa dogodilo. - Što znamo o događaju gdje se ozljedio?
Izgubio ruku kad je spasio prijatelja iz vatre. - Preživio?
Ne. - Možda je bol psihosomatska,
zbog potisnutog sjećanja na nesreću, krivnja što je on ostao živ. - Apsurdno.
Nema nam druge nego isprobati tradicionalnom analizom.
Greška. - Dr. Black. - Ne sad, Ali.
Bitno, o Leu. - Hodaj sa mnom. - Vidjela sam ga jučer.
Nema sastanak s Bickmanom? - Pričaj onda s njim.
Dr. Bickman je genijalan kirurg, ali...
otkrit će da Leo ima poteškoće s memorijom, i bojim se...
da će to Leu ugasiti nadu. Kakve poteškoće?
Nije znao što je lubanjska rupa, brka dane u tjednu. - Operirani pacijenti...
Dezorijentirani su i zbunjeni.
Znaš to, očekuje se. - Ali...
Bit će u redu? Pamćenje će se vratiti. - Nema garancije, ali
bez operacije bi bio mrtav.
Prerano je za brigu. Provjerim ga nakon Bickmana.
Hej, tigre, kako je? - Čekam sat vremena.
Očito je vaše vrijeme bitnije od moga. Dosadno mi je za poludjeti.
Inače sam super. - Dobro došao s druge strane.
Odlična operacije, sad samo potpišite što god treba
da se vratim učenju.
S pozitivne strane, osim dijabetesa, dobro je što
nemaš ostalih komplikacija što dolaze s kraniofaringiomom.
I ja. - Reci, koje su to komplikacije?
Što je ovo, kviz? - Rekao si da si i više nego spreman.
Komplikacije kod kranioparingioma? - Što pišete? - Ne tiče te se.
Ne tiče me se? To je moj karton, postoji li išta što me se više tiče?
Napisao sam da si argumentativan. Zbog izvrsne brige koju si primio,
ostale komplikacije koje nisi doživio, centralni hipotiroizam, poteškoće vida i
hiperfagija, a to je...?
Superfagija... - Kompulzivno prejedanje.
Trebaš memorijski test. - Memorija mi je super. - Onda ćeš briljirati.
Kažem ti 10 riječi, slušaš, kad završim ponoviš što više.
Spreman? Idemo. Most, auto,
jabuka, škola, ruža, krava,
brod, zora, sidro, nebo.
Idemo. - Sidro.
Koza.
Obična osoba zapamti pet. Ti si pogodio jednu. - Dvije.
Rekao sam brod, ne koza. - Krivo sam čuo.
Nije pošteno, dajte mi još jednu šansu. - Testirat ću te i dalje.
U međuvremenu, nema natrag. Ako ti memorija ostane ovako loša,
bojim se da nemaš šanse za neurokirurgiju.
Leo, mogu te dobiti u uredu? - Vidimo se! - Leo.
Što si učinio? Što si mu rekao?
Istinu. - To jest?
Ako bude i dalje imao problema s memorijom, mora promijeniti planove.
Bezosjećajni gade. Ti si taj koji je bio za radikalnu operaciju
jer si mislio da si savršen. A izgleda da nisi.
I sad on ima problema, a ti mu uništavaš budućnost?
Ispred svih? - Slušaj, uz sav njegov stav i razmetanje hrabrošću,
samo je preplašen klinac koji samo želi biti poput tebe.
Ti si njegov heroj, a razaraš ga? Emocije su bitne.
I ljubaznost, pristojnost, suosjećanje. Ako ne možeš osjećati,
probaj bar razmisliti prije nego kažeš. Ako mu popraviš glavu i slomiš srce,
onda si loš čovjek i loš liječnik.
Sviđa mi se odjeća. Baš poletno.
Bog, Beatrice, kako ste? - Savršeno, jako je tiho.
Hoćete televiziju? - Ne, hvala.
Recite ako što trebate.
Halucinacije nisu od pada. Neurološki je sve uredu.
Periventrikuarna hiperintenzivnost na ovom dijelu. - To je dobra stvar.
Ali to može biti i M.S. - A tako je mlada.
Makularna degeneracija je dovoljno teška. - Možda je incidentalom.
M.S. inače ne uzrokuje halucinacije. Učinit ću LP pretragu za svaki slučaj.
A psihološka procjena? - Mahmoudica je rekla svoje,
slučaj nije psihijatrijski. - Netko vas je posjetio, dr. Black.
Ne želi mi dati ime, ali izgleda kao stara rock-zvijezda.
Oprostite, dr. Black.
Dr. Black mi je rekla da ovo nije u mojoj glavi, nego pravi fizički problem.
Da, preživjeli ste traumu. Malo ljudi preživi bez posljedica.
Uz dužno poštovanje, nemam PTSP,
ako mislite na to. Imam puno prijatelja s... - Kapetane Moran,
vratimo se i pričajmo o tome što je bilo taj dan.
Zašto? - Ako nemate PTSP, onda to ne bi trebao biti problem.
Možda vam pomognem shvatiti potiskujete li kakvo sjećanje.
Prijatelji mi vrište, gore živi, zatočeni u tenku.
Moj najbolji prijatelj Jack je otac s dvoje djece. - I? Što mu je bilo?
Nisam ga spasio. Trebao sam biti na njegovom mjestu,
ali bio sam mamuran. Zakasnio sam,
pa je preuzeo moje mjesto. Ja sam bio u autu iza.
Kad je vatra došla do tenka, pobjegao sam i spasio se.
Nisam osjećao ništa, prepun krivnje.
Nadali ste se čuti takvo što?
To se dogodilo? - Ne. Evo istine.
Jack je bio mamuran, ja sam bio dobro, nitko nikog nije mijenjao.
Biti na njegovom mjestu bila je loša sreća, a ja sam skoro umro pomažući mu.
Spasio sam 5 drugih prijatelja. Spalio sam si ruku i izgubio je zbog toga.
Koliko god je dan bio grozan, ponosim se time. Dobio sam medalju, neprekidnu bol.
Nema veze s žaljenjem ili potisnutim sjećanjem, krivnjom,
ičime drugime... Hvala na pomoći,
ali treba mi nešto što će mi pomoći.
Takve stvari me izluđuju. Ne znam niti što želi!
Pričanjem se ništa ne popravlja. - Razumijem.
Ako sam do tuda došao, onda valjda trebam naći
drugi način da nastavim sa životom. - Ne odustajem.
Dajte mi dan da se pripremim za iduću fazu. Vratit ćete se sutra?
Obećajete? - Obećajem.
Pomalo. Što radiš tu?
Mislio sam da si ljuta. - Ne mogu ostati ljuta na tebe.
Dođi. - Oprosti. - Uredu je.
Nisam trebao dati Esme ideju da bi htjela vidjeti oca, kriv sam.
Je li dobro? - Bila je malo uznemirena kad si otišla.
Zvat ću je, bila sam nepristojna, ispričat ću se.
Što treba? - Usluga.
Da mi napraviš nešto za pacijenta.
Hunter je došao u bolnicu. Znao si to? - Ne.
Nema ga deset godina i onda nenajavljen samo ušeta.
Što je rekao? - Nismo pričali. Kako je ovo počelo?
Kako je došao u kontakt s tobom? - Napisao je pismo.
Predivno pismo.
Uvijek je znao pisati. - Zanimala ga je Esme.
To se brinem. Jesi li joj rekao istinu?
Rekao si joj što je učinio taj dan?- Koju istinu?
Tvoju ili moju?
Tata?
Daj da pričam s tetom Sissy nakratko?
Ne mogu to podnijeti. Moram ići. Djeca su spakirana? - Bolje da ne idu.
To je njihova kuća, imaju školu i prijatelje.
Moram se vratiti u igru. Nemamo novaca.
Karinini lijekovi, samo za lani... - Znam. Ostat ću s njima, teta sam im.
Volim ih kao... - Ja sam im tata. - Trebaju oca, sad više no ikad.
To bi ona htjela. Znaš da ih nikad nije puštala na cestu.
Ne želiš ovo. - Želim. To je najbolje za svih.
I za tebe. Znaš to kao i ja.
Što ću im reći? - Ja ću to srediti.
Odi, brzo i naglo.
Volim te, dušo. - Tata!
U redu je, bit ćemo tu.
Sjećanja su zanimljiva. Mislim da si izmislio tu verziju
da učiniš Huntera ocem kojeg si želio. - Mislim da si prestroga prema njemu.
Ima i gorih očeva. - Kako gorih? - Uzdržavao nas je, školovao.
Zbog njegovog posla smo zadržali kuću gdje još i danas živim.
Sissy je bila dobra mama. - Nije nam bila mama. - Pa, roditelj.
Bolji roditelj nego što bi on ikad bio. -Ali to nije bio njen posao, već njegov.
Mislim da je znao što radi. Učinio je ispravno davši nas nekome od povjerenja.
To ti ne bi trebalo biti teško shvatiti. - Nisam Hunter, ništa poput njega.
Dala sam Esme s 16 godina. -Nisam rekao da je isto. Malo obitelji živi idealno.
A sjećanja su zeznuta, kako kažeš. Čak i ona tvoja.
Što ako je moja verzija bliže istini? - Nije.
Možda jest.
Razmisli o petku navečer. Pogledaš gažu, možda na večeru poslije...
Bit ćemo obitelj.
Hvala na ovom, zovem te.
Joshua me nagovara da vidim Huntera. Ne znam.
Bi li ti oprostio ocu? - Da me pozove iz groba,
vjerojatno bih mu poklopio. - Djeca su prestroga prema roditeljima.
Nije da me tko pitao. - Harry je znao mog oca.
Vjerojatno je znao svakog barmena u gradu. - Pio je previše.
Ali vrlo drag i nesebičan. - Možda prema tebi.
Mene bi šamarao kad bi došao doma. - O tome ne bih znao.
Ali davno, bilo je teško vrijeme,
spajao kraj s krajem. Ja i žena smo živjeli na tostu i grahu.
Svaki Dan zahvalnosti, netko bi pustio puricu na šanku
dovoljno veliku za svih. Jedne godine, došao sam ranije
i vidim vašeg oca kako kradomice ostavlja pticu.
Imali smo dan zahvalnosti samo zbog tvog oca.
Ne znam što bih. - Ne mogu odlučiti za tebe.
Ne želim razočarati Esme i Joshuu. Naravno da ne.
Ali toliko sam se trudila zaboraviti ga.
Povrijedio me, nije bio tu za mene. Želim ga zaboraviti.
Kad sam još živjela u Londonu, imala sam pacijenticu,
20 godina, depresija, prepuna srama.
Kaže, kad je imala 12 godina, očuh ju je napastvovao.
Prošlo je 4 godine dok je rekla majci.
Nakon toga, očuh je završio u zatvoru, ostavio mamu siromašnom.
Bila sam Freudovski terapeut tada.
Nagovarala sam je da priča o napastvovanju,
kako se dogodilo, kako se osjećala. Pričali smo o tome u nedogled.
Jedan dan, nije se pojavila.
Bila je u bolnici, razrezala si je zglobove.
Gotovo se ubila. - Grozno.
Da, razočarala sam je.
Što shvaćam ovdje,
nekad je dobro ostaviti prošlost sa strane,
živjeti dalje. - Što ako su mi sjećanaj kriva?
Ako su nepotpuna, kao Willova? Što ako...
Ako sam prestroga? - Pa, bol koju si osjećala kad je otišao,
to je bilo stvarno. Ako ti se vraća kad ga vidiš,
to baš i nije dobra stvar.
Josh misli da bih mu trebala oprostiti. - A možeš li?
Želim, ali sam preljuta. Ljuta sam u ime te curice
koja ga je toliko voljela.
Pitanje je, što ćeš učiniti s tom ljutnjom?
Hvala na novoj prilici. - Dat ću vam ih koliko želite, dr. Black.
Vi ste mi zadnja nada. - Sjednite. Mislila sam o kroničnoj boli.
Kad se stvore signali iz ozljede do mozga, teško ih je slomiti.
Kako to popraviti? - Moraš ponovno trenirati misli.
Razbiti te puteve boli.
Stavi desnu ruku ovdje.
Lijevu ovdje.
Dobro. Pogledaj u zrcalo
i radi ovo sa šakom.
Nema više boli! Kako je to moguće?
Vidiš odraz zdrave ruke gdje je zapravo nema.
Ovo je vrlo jednostavno. Mozak jednostavno misli
da još imaš zdravu ruku. Kad se to događa, boli nema.
Ali samo privremeno? - Trebat će vremena.
Svaki dan vježbaš s kutijom. Mozak će se prilagoditi,
svaki dan bol će biti sve manja.
Oprosti što ste čekali, Beatrice. - Nema problema. - Kako ste?
Htjela bih doma, ali inače divno. - Pa, možete ići doma.
Imamo rezultate, sve je u redu, uključujući lumbalnu punkciju.
Nemate MS. - Divno.
Ali shvatila sam što imate. Procesom eliminacije.
Sindrom Charlesa Bonneta.
Um pamti što je znao vidjeti,
nedostaje mu vidjeti. Zato stvara slike da popuni prazninu.
Halucinacije mogu biti divne i živopisne.
Dakle, govorite
da nemam bolest koju treba liječiti? - Ovo je dar.
Predivan dar. - Da.
Dr. Bickman, ovdje kapetan Moran.
Drago mi je. - Također. - Očito, dr. Bickman misli
da je kutija zastarjela tehnologija. - Igraš računalne igrice, ne?
Koristimo ih za trening. - Onda znaš za ove naočale virtualne stvarnosti.
Stavi ih. Pitao sam prijatelja
da preradi jednu igricu da bih ti napravio ovo.
Senzor detektira poziciju zdrave ruke i pokazuje na ekranu kao onu koje nema.
Kao kutija, vara mozak da je ruka zapravo tu.
Što misliš? - Divno. - Bolje?
Puno bolje.
5 od 10. - Odlično! U redu je!
Prosjek! - Sretna?
Ti si ovo sredio? - Napreduje.
Ako bude vrijedan, tko zna? - Pa...
Ponosim se sobom. - A da, zašto?
To si napravio jer te zbog mene bilo sram
Esme: Što god odlučila večeras, volim te.
Doći će vrijeme Nemoj zaboraviti
Doći će vrijeme Kad ćeš požaliti
Jednom kad postaneš usamljen
Srce će ti se slomiti kao moje I željet ćeš samo mene
Nakon što odeš
Nakon što odeš daleko...
prijevod: jobbrecht