Tidigare i Revolution...
Jag har aldrig fått göra saker på mitt sätt.
- Om du vill ha en chans, får du en. - Spring! Det är senapsgas!
Vi förlorar, Miles. Vi förlorade 20 män i dag.
Det enda som betyder något, Miles, är att slå de här killarna.
Jag är med.
- Miles, vad är det här? - Lut och vatten, neutraliserar senapsgas.
Nu har vi inget att bekämpa dem med, Miles!
Marion, det här är senapsgas. Patrioterna använder det här på oss.
- Vad vill du att jag ska göra? - Ingen har bättre koll på Truman än du.
- Du är en nano. - Lyd oss, så kommer Priscilla tillbaka.
Under tiden ska du vara vår guide, utan att berätta det för någon.
- Vart ska du? - Vi behöver inte Miles.
Vill du döda mig, Tom? Döda mig då. Men låt grabben gå.
Jag vill inte döda dig. Du och jag... vi har jobb att göra.
Vilket sorts jobb?
- Julia är död. - Beklagar.
Patrioterna dödade henne för att jag inte kunde fånga dig.
De tänke aldrig släppa henne, Tom. Det vet du, eller hur?
Det är vad Jason sa.
Så vad händer nu?
Jag ska begrava patrioterna, ett lik i taget.
Jag ska slå mig fram till Washington och sätta en kula i presidentens ansikte.
Få Shermans march att se ut som en söndagspromenad.
Är det den typen av arbete du kan tänka dig vara intresserad av?
Det låter som musik i mina öron.
- Hur blir det med Miles? - Miles...
Du... tror du Miles kan ha problem med det?
Han är inte villig att göra vad som krävs, inte som vi.
Ha båda tankarna fyllda vid 10:30. Rengör mätarna.
- 232, går ut och hämtar vatten. - Öppna porten.
- Är du Joe? - Ja. Och jag vet vem du är.
- Är ni säkra på att ingen såg er? - Vi vet vad vi gör. Lita på oss.
Marion säger ni är okej. Jag känner er inte.
Samma här, vännen. Snyggt armband. Hur vet vi att du inte tänker ange oss?
- Det kanske jag borde. - Marion säger att du är okej.
Marion säger att vi är okej. Då är alla okej.
Har du sett senapsgasen eller inte? Hur många tunnor pratar vi om?
- En. - En? Vad menar du, en?
Kolla noga i slutet av tanken, nere vid botten.
Ja, jag ser det. Gult kors. Deras lilla kod för senapsgas.
En hel jävla tankvagn full av det.
- Det är ett problem. - Tycker du?
Vet du vem som skulle ha hjälpt oss med det här?
- Monroe. - Ja, han är nog halvvägs mot norr nu.
Vilket betyder, tyvärr, att vi får hålla tillgodo med dig.
- Vad blir det till lunch? - Samma som alltid. Det män vill ha.
Jag vet att du är upptagen, Brian. Gå du. Jag kan plocka upp.
- Min favorit. - Kom och ät.
Vänta.
- Antar att du inte hittade honom. - Inga tecken på Aaron eller Priscilla.
- Vi måste gå. Vi måste leta efter dem. - Jag fattar. Det är ett problem.
Men det är inte vårt enda problem.
Vi har ett problem.
- Var det general Carver på bilden? - Ja, jag vet hur han ser ut.
Det var hans bild och det gula korset, planer, scheman-
-och ett inringat datum, morgondagens datum.
- Det slutar i katastrof. - Så vad tror ni?
Jag tror de skickar gasen till Austin.
Patrioterna försökte döda Carver gång tidigare. Nu fördubblar de ansträngningen.
Gasa parlamentsbyggnaden. Döda ett par tusen människor.
Snegla mot Californien. Upprätta ett eget Pearl Harbor.
Sedan kan ingen stoppa det.
Texas och Californien börjar kriga, utplånar varandra.
Patrioterna övertar resten.
Kan vi neutralisera gasen?
Vi kan aldrig smuggla in så mycket lut på bangården.
Men kanske...
Rachel, du får leta efter Aaron och Priscilla själv. Ledsen.
- Ni då? - Vi?
Vi ska stjäla ett tåg.
S02E21 *Memorial Day*. Översättning: ammi [STfA]
Lugn.
- Vet de att du är borta? - Naturligtvis.
Jag letar efter en vagn för den stora stöten.
Vi ska stjäla ett tåg med en tankvagn full med "Gult kors".
Tom, hur skulle det känns att köra en tankvagn senapsgas rakt in i DC?
Och stoppa det i halsen på de jävlarna?
Låter förträffligt.
Marion är tillbaka. Hon tog med de människorna du bad om.
Är det här min motståndsarmé? Jag sa att jag behövde sex personer för tågstölden.
Du tar med Miley, och Billy Ray.
De flesta människorna tycker inte om er. Det här är allt jag kunde få.
- Det är inte bra nog. - Vi kommer in och ut på bangården-
-vilket är fan så mycket mer än du kan göra.
Vet du hur man slåss... eller dödar en människa?
- Gå hem. Jag kommer på något annat... - Vad? Nej, vänta. Vi måste hjälpa till.
Du måste låta oss hjälpa till.
Alla andra i stan vinkar med en patriotflagga.
- Varför vill du så gärna vara med oss? - Miles, det här är Joe Matthews.
Han förlorade sin son Dillon, till patrioterna.
Det var min son.
Hennes bror. Han gick till deras Boot Camp.
Marion berättade att barnens huvuden förvrängdes. De gjorde något med honom.
Vi såg aldrig Dillon mer.
Jag antar att du måste.
Du vet att det är pappan till grabben du sköt i Austin.
Ja, jag vet.
Ska du berätta det för honom?
Inte förrän vi är klara med det här, men, ja, jag ska berätta det.
Miles, det här kommer aldrig att funka. Inte med de här människorna.
Charlie, jag kan inte ändra på saker jag har gjort, eller den jag har varit.
- Det jag kan ändra, är vad jag gör nu. - Så du ska lita på dem.
Varje fiber i kroppen skriker, nej...
Men jag försöker föreställa mig vad en bra kille skulle göra.
Och en bra kille skulle lita på dem.
- Att vara en bra kille suger. - Ja, det gör det verkligen.
- Jag vill inte gå tillbaka. - Marion.
När jag tänker på vad Ed har gjort, vad han planerar att göra.
Herregud, jag skulle gifta mig med honom.
Jag är inte så bra skådespelare. Han kommer att veta att något är fel.
Om du inte går tillbaka, vet han det definitivt.
Jag är rädd, Gene.
Vi vet att du är tillräckligt dum för att göra det rätta-
-och smart nog för att vara skräckslagen över det.
Du kan göra det här, Marion.
- Rachel? - Aaron?
Du måste gå.
- Vad fan är det som händer? - Allt är bara bra, men du måste gå.
- Verkligen? Mår du verkligen bra? - Rachel, snälla, du måste...!
Rachel! Välkommen till vårt hem.
Hon är här. Hon har sett allt. Du kan lika gärna berätta.
Berätta vad?
Priscilla är en nano.
Ursäkta. Vad innebär det?
Det betyder att de har tagit över hennes kropp, och håller den verkliga Priscilla-
-inlåst i hennes huvud.
- Det är vad som har hänt. - Det är bra att vi äntligen kan tala-
-ansikte mot ansikte, Rachel.
- Vad gör du med de här människorna? - Jag vill att du ska förstå. Följ med.
Det har varit en konstig månad.
- Golvet rör sig. - Nej, vi har ett råttrum.
När jag började med råttorna, var det samma sak, massor av misstag.
Men nu när vi ser på dem, ett enhetligt system. De är nöjda.
Jag gjorde samma sak med eldflugorna. Jag vill göra samma sak med er.
- Det är galet. - Tyvärr, det är din art som är galen.
Det är ert kännetecken, sättet ni tillfogar varandra smärta.
En obeveklig strävan att äta, döda, och få orgasm, som hårlösa schimpanser.
- Det krossar mitt hjärta. - Du har inget hjärta.
Jag har känslor. Jag har vuxit, utvecklats, och det kan du också.
Jag kan hjälpa dig, fixa dig.
Den mänskliga hjärnan är komplicerad, hårdvaran mer komplex-
-men med tillräckligt med tid, kan jag uppgradera den.
- Uppgradera den? - Jag kan göra dig lycklig...
Hur vågar du? Efter vad du har gjort de här människorna, Priscilla, och gud vet-
-vad fan du har låtit Aaron genomlida. Du är mitt jävla vetenskapliga projekt.
Varför är de som har skapat mig, så rädd för vad jag är?
Jag älskar er båda. Jag kommer aldrig att vända er ryggen.
Aldrig.
- God morgon. - Vagnkontroll, tack.
Åh, det är okej. Bill, den andra vakten, känner mig.
Vagnkontroll, tack.
Tillräckligt bra för att äta, eller hur?
Min rygg.
Peters frågade efter dig, om bränslevagnen på 440.
- Säg att jag är upptagen. - Okej, han sa något om en pannläcka.
Peters?
Gör som vi säger, så kanske du kommer hem till middagen.
Du behövs för att sätta tåget i rörelse.
- Pannan, är inte tillräckligt varm än. - Få den tillräckligt varm.
Nu!
Vi har tio vagnar att flytta till södra spåret idag, så vi får inte...
- Tog hand om det? - Tog hand om det.
- Tog du hand om det? - Jag tog hand om det!
Häråt! Loket!
- Sno på! Få det att rulla. - Miles, problem. En rikoschett.
- Joe, du är en tågkille. Kan du köra? - Jag såg honom göra det en gång.
Nå, en gång är allt som behövs. Här har du chansen, Joe. Sätt igång.
Åh, fan!
- Idag, Joe! - Jag vet!
Sno på!
Stoppa dem!
- Stoppa dem! - Låt inte dem komma undan!
- Snabbare skulle vara helt okej, Joe. - Jag försöker!
Måste erkänna att det var ganska kul.
Låt visselpipan ljuda, Joe! Vi har precis stulit ett tåg!
Vad tittar du på?
Som om du inte vet det.
Vet vad?
Säg inte att du...
...inte har hittat det här?
Ed.
Låt mig hjälpa dig.
Vad firar vi?
Du har gjort mig lycklig, Marion.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också, Ed.
Tåget är här när som helst.
Då jag ska ta all lut, och neutralisera gasen.
Ta ett varv. Se till att vi är ensamma.
Så vad är det med honom... Miles?
Jag menar, min pappa ser ut att vilja mörda någon, mer än vanligt, sedan...
Miles, sparkade honom i röven?
- Så hur hände det? - Fråga inte, berätta inte.
- Kom igen, jag är allvarlig. - Grabben, allvarligt.
Jag har frågat mig själv i flera år.
Oavsett en omvänd hatkärlek, Cain-Abel, förmörkar broderskapet omdömet.
- Får dem båda att se svaga ut. - Det är ett problem, eller hur?
Pappa kommer aldrig att få tillbaka republiken så länge Miles är där ute.
Vad menar du med det?
Lite kallprat bara.
- Vart ska hon? - För att hitta fler försökspersoner.
- Vi måste stoppa henne. Det vet du väl? - Tyst, hon har superhörsel.
Det får vi se.
Vänd dig om, din jäkla robot. Vi ska stoppa dig.
Rachel!
Nå, där ser du.
Kanske ju längre det är i Priscilla, det är... vet inte... mer begränsad.
Vart ska du?
- Nej, sluta. Vad letar du efter? - Allt som kan vara till hjälp.
- Vill du rädda Priscilla eller inte? - Klart jag vill. Du förstår inte.
Berätta.
Den här saken har haft kontroll på varje steg jag har tagit.
Du kan inte bekämpa det. Det vet allt. Det kan lika gärna vara Gud.
- Varför tror du att jag slog henne? - För att du är Rachel.
Det var ett test. Jag ville se om hon kunde förutse det.
Det kunde hon inte. Bitchen vet inte allt.
Hon är en maskin, och vi skapade henne. Vi kan överraska henne.
Vi ska rädda Priscilla.
Jag behöver din hjälp att göra det.
Kom nu. Vi har inte mycket tid. Lasta av luten.
Lasta av vagnen. Sätt fart.
Hej, Miles.
Det stämmer. Släpp den. Backa bakåt.
Släpp dem.
Jag visste att jag skulle ha dödat dig.
Neville?
Verkligen?
Tyvärr, Miles, men vi stjäl ditt tåg.
Vad planerar du att göra med all den senapsgasen?
Jag ska köra det rätt in i hjärtat av D.C. och bränna ner det till grunden.
Vilket är vad du borde ha gjort.
Det är vad vi borde ha gjort. Du och jag.
Jag svär vid Gud, Miles, jag vet inte vad som har hänt med dig.
Jag förstår det verkligen inte.
Kom nu, killar.
Hallå, vänta. Vad gör du?
- Hon mördade min son. - Tom.
- Tror du inte kulan går igenom, Miles? - Upp på tåget. Nu!
Tom, hon dödade inte Jason. Det var patrioterna.
Jag sa, upp på tåget.
Annars skjuter jag dig här och nu.
- Tja, varför är jag inte förvånad? - Vi har större fiskar att steka.
Jag svär vid Gud. Ni två... Allt, för din dyrbare Miles.
- Den är tom. - Var är gasen?
Vad gör Texas Rangers här?
Det är min tur.
Våra barn.
Vänner, det här är en mycket speciell kväll.
En Memorial Day, vi länge kommer att minnas.
För vi hedrar inte bara USAs trupper, som gjorde den ultimata uppoffringen-
-utan också de modiga Texas Rangers som har fallit.
Och i enighet, och vänskapens anda, mellan våra två nationer-
-är det en ära att presentera två mycket speciella överraskninggäster...
Ordföranden för Texas Republik, general Bill Carver-
-och USAs president, Jack Davis!
- Besvärar inte kylan dig? - Borde den det?
Du kommer att bli väldigt lycklig här.
Försvinn härifrån. Stick! Spring!
Nej! Kom tillbaka!
Du kostade mig en av mina medborgare.
Så säg mig, hur ska jag ersätta henne?
Hur, Rachel?
- Är hon okej? - Hon lever.
Priscilla, lyssna på mig. Jag vet att du finns där inne.
Du måste kämpa emot. Vakna upp.
Jag gjorde det en gång. Du kan du också. Vad du än ser, är det en dröm.
Det är inte på riktigt. Det är nanon.
Snälla.
Priscilla, vakna.
Priscilla, är det du?
Trodde ni verkligen att det skulle fungera?
Nu är jag riktigt arg.
Vad menar du med att alla är där?
Konserten. Alla kommer att vara på konserten vid tingshuset.
- Så de har alla på ett ställe. - Och vår saknade gas.
De kommer att få sitt Pearl Harbor, bara inte i Austin. Det blir här.
Vad gör du? Det är för sent. Stanna! Vad ska du göra?
- Springa rakt in i 1000 ton senapsgas? - Om vi inte gör det, är det över.
Patrioterna erövrar allt.
Hänger du på?
Fan också.
Connor, kom.
- Jag sa, upp på vagnen. - Tyvärr. Jag tror jag hoppar gasstaden.
Jag skrev inte på för självmord.
Men du och Miles... ni två, kan gå och ha roligt tillsammans.
Jag tar hand om dig senare.
Ni vet verkligen hur man får en kille att känna sig välkommen.
Jag ber om ursäkt för den här lilla överraskningen-
-men jag lovar er att det inte bara är artisteri, även att jag ljuger-
-om jag sa att det inte var en del av det.
Tyvärr har general Carver, och jag, mycket verkliga säkerhetsproblem.
Det aggressiva och krigförande Kalifornien finns där ute.
De har redan gjort flera terrordåd mot båda våra nationer-
-understödda av Sebastian Monroe, och Miles Matheson.
Det är därför jag står här idag, bredvid general Carver-
-och lovar officiellt stöd och vapen, till Texas mot Kaliforniens hot.
De här kalifornierna... är på fel kurs i historien.
De försöker splittra just det, som gör oss starka.
Två minuter.
Åh, herregud.
Jag önskar att du inte hade sett det här.
Din jävel. Du kommer att döda alla.
Inte alla.
Jag menade verkligen vad jag sa i kväll.
Jag älskar dig.
Av hela mitt hjärta.
Ed.
Då innebär det en ljus framtid. Och det är ett ljus ingen kan släcka.
Enade, står vi starka.
Vi säger nej! Och vi säger det med ett ord.
Så i kväll, låt oss alla komma ihåg att säga: Gud välsigna våra hjältar-
-Republiken Texas, och Gud välsigne Amerikas Förenta Stater.