- La mulţi ani, domnule! - Mulţumesc!
La mulţi ani, Richard!
Ai auzit-o pe ea, altfel nu ştiai.
Sunt vinovat.
Treci pe la mine la sfârşitul turei?
Trebuie să discutăm orarul operaţiilor tale.
- Chiar aşa? - Da.
Catherine a lăsat să se înţeleagă că vine azi aici.
Presupun că se face ceva.
Stai liniştit, îmi plac surprizele.
Serios, e vorba de programarea operaţiilor tale.
Bailey, tu nu poţi să mă minţi.
Nu ştiu nimic de nicio petrecere.
La mulţi ani!
Dar să ştii că am ceva pentru tine.
Nu trebuia să te deranjezi, Owen!
Nu m-am deranjat, e din partea spitalului.
Să vii la mine la sfârşitul zilei.
E TIMPUL SĂ TE PENSIONEZI?
Există o etapă prin care se trece în timpul naşterii.
E partea cea mai grea.
Se numeşte etapă intermediară.
La mulţi ani!
Era...
Ai împins din răsputeri atât de mult timp,
încât eşti istovită, epuizată.
Dar nu se vede rezultatul strădaniei tale.
- Doamne, ia uite-o, draga de ea! - Nu e ea",
e o maşină şi e fragilă. Să n-o atingi.
Scuze. Sunt surescitat.
- N-o să printezi nimic deocamdată. - Nu asta trebuia să fac?
M-aţi angajat să ajut la reconstruirea venelor porte.
M-aţi ales dintr-o sută de bioingineri.
Am alcătuit câteva modele.
- E grozav! - Nu, e îndrăzneţ.
Nu atingi nimic până nu citeşti toate informaţiile despre testele noastre.
Materialele sunt acolo, dă-i drumul şi apucă-te de treabă.
Minunat. Pot să ating scaunul?
Stai cu ochii pe el. Să nu atingă nimic.
- Vreţi să-l supraveghez când citeşte? - Da.
În timpul acestei etape intermediare simţi că nu poţi merge mai departe.
Dar asta e din cauza faptului că eşti aproape de final.
Fiul dv are patru ani?
Da, patru.
- Şi a avut două operaţii nereuşite? - Dar canalul dv e funcţional, nu-i aşa?
Bebeluşul Nathan o duce bine.
Da, a avut succes în cazul lui Nathan.
Acest studiu clinic trebuie să stabilească anumite aspecte ale procedurii.
- Dar va primi canalul? - Dacă va fi ales pentru studiu.
Dr Yang are ultimul cuvânt. Eu îi voi înmâna materialele dv.
Numărul 14 arată bine.
O conexiune cavo-pulmonară totală care reduce semnele timpurii de obstrucţie.
Există indicii de...
Astăzi alegi subiecţii pentru cercetare?
- Cum merge? - Bine. Shane discută cu candidaţii.
Eu văd doar inimile. Nu vreau să fiu influenţată.
E greu de găsit candidaţi care îndeplinesc toate criteriile.
Tu ai nevoie de asta.
De un ventricul stâng subdezvoltat?
Nu! De un algoritm.
Un mod ştiinţific de alegere a perechii perfecte.
Introduci criteriile pe care le vrei
şi ţi se prezintă doar candidatele care corespund.
- Adică matrimoniale pe internet. - Aşa e. Există deja.
N-am nevoie de o parteneră. Pricepi?
Să mă ţii la curent cu inimile.
- Cât durează să-l speli? Zece secunde? - Nici mie nu-mi place bucătăria murdară.
Dar bolurile murdare din chiuvetă n-o fac şi mai murdară.
Dumnezeule!
Dacă l-ai băgat şi pe El în discuţie, o să le spăl diseară.
Uite-o pe mama ta.
Nu pare veselă.
- Vino. N-o să se întâmple nimic. - Bine...
- Dar i-ai spus, nu-i aşa? - Ei? I-am spus.
Cum a primit vestea?
Aşadar...
Înţeleg că trebuie să vă felicit.
- De când ai durerea asta, Greg? - Apare şi dispare...
- De zece ani. - De zece ani?!
De când ne-am căsătorit. Nu vrea să meargă la doctor.
Abia am dat de legea protecţiei pacientului. Sunt colecţionar de vechituri.
Vând lucruri în pieţele de vechituri. Nu acoperă asigurarea de sănătate.
E o tumoare aici.
- Cancer. E cancer? - Jodi...
Ce e?
Nimic.
Nimic. Poate să fie ceva minor.
Vom afla mai multe după ce facem o tomografie.
Ştiam eu că trebuia să venim mai devreme.
Ce-aţi văzut? De ce sunteţi aşa de veselă?
Fă-i tomografie şi să nu vorbeşti cu nimeni despre asta.
M-ai chemat? Bună, Callie.
Ce s-a întâmplat cu operaţia mea? Trebuia să scot senzorii lui Will Mitchell.
- Am aflat că operaţia a fost anulată. - Da, de aceea te-am chemat.
Dr Torres mi-a vorbit despre un conflict privind proprietatea intelectuală.
- E vorba despre senzori? - Da, e vorba de senzorii noştri.
Haideţi să discutăm. Sunt sigur că vom găsi o soluţie.
- Ea cine e? - E Paula.
E avocata mea.
Este?
Este!
Ce să fie?
Priveşte-l, Murphy! E magnific!
E o tumoare. E o tumoare mare, dar...
Dumnezeule!
Vom avea nevoie de reconstrucţie 3D şi de...
Dr Bailey, ai analizele...
- Am zis să nu vorbeşti cu nimeni! - N-am vorbit!
- Acolo e... - Da! Vorbeşte mai încet!
- Vreau să lucrez şi eu la caz. - Nu! E al meu.
E al nostru.
- Cheamă-l pe dr Webber. - De ce pe el?
Fiindcă e ziua lui.
Voi preda materialele dv dr Yang.
- Mulţumim. - Vă anunţăm noi.
Scuzaţi-mă.
Bună. Am venit pentru studiul clinic.
- Cum te numeşti? - Sheryll Jeffries.
Dar nu sunt pe listă.
Idioata aia de asistentă a zis că nu mă încadrez.
Eu sunt ceea ce căutaţi.
Sindromul hipoplaziei ventriculului stâng, cu minim o operaţie nereuşită. Eu sunt.
Îmi pare rău, Sheryll.
- Studiul e pentru pacienţi peste un an. - Am 17. Sunt pacientă la pediatrie.
Căutăm pacienţi care n-au ajuns la pubertate. Copii care sunt în creştere.
Perfect! Tocmai am avut o creştere spontană.
De când am rămas gravidă, e prima dată când cineva spune că sunt prea mare.
Trebuie să nasc peste trei săptămâni. Vreau o inimă care să reziste.
- Şi de ce trebuie s-o văd eu? - E cadou de ziua dv.
Ajunge cu discuţia despre ziua mea.
Există chirurgi buni care au trecut de 70 de ani.
- Iar eu mai am destul până acolo. - Uită-te odată la monitor.
La monitor...
Să vedem.
Măi, măi, măi!
Ăla e un picioruş?
- Şi o coloană vertebrală. - Aşa e.
E un făt în făt.
Aşa e.
- Omul şi-a absorbit geamănul? - Aşa e.
- N-am văzut asta niciodată. - Nici eu!
Super tare!
La mulţi ani!
Ia te uită!
ANATOMIA LUI GREY Sezonul 10 Episodul 16
Traducerea: BlackAmber, ploi78 & JohnnyB Comentarii pe www.tvblog.ro
Un contract de dragoste?
De unde l-a luat Grey? Din casa de vis a lui Barbie?
Nu, e pe bune, jur.
Confirmăm că orice relaţie sexuală şi sau amoroasă"
este voluntară."
Mi se face pielea ca de găină.
Trebuie să depunem jurământ în faţa zeilor spitalului?
Alex, avem o operaţie de fundoplicatură. Ţi-am trimis ultimele analize.
- Ce-i asta? - Ceva foarte tare.
Întâi intrăm pe cale orală, apoi prin buric
să refacem refluxul gastro-esofagian fără să lăsăm cicatrici.
- Asta face toată distracţia. - Chiar că pare distractiv.
Vezi? Ai putea să te ocupi de asta. Semnează şi te întorci la pediatrie.
Bine. Nu semnez.
- Am un frate geamăn? - Ai avut. În uter.
- Scârbos. Şi-a mâncat fratele? - L-a absorbit.
Mai degrabă l-a încorporat. Greg, te-ai dezvoltat în jurul lui.
- Lăsaţi-mă o clipă. - E periculos? Îl poate omorî?
Nu. E inofensiv în multe cazuri, dar la Greg e sursa durerii.
Asta arată că va provoca probleme, dacă nu le-a provocat deja.
Vestea bună e că am reuşit să programăm operaţia de eliminare pentru azi.
Nu mai vorbiţi aşa despre el! Lăsaţi-o mai moale.
Abia am aflat că am un frate.
Regret, Sheryll, aş vrea să te ajut, dar regulile sunt reguli.
- Ocoleşte-le. - Nu pot.
- Te rog, Sheryll, dacă aş fi putut... - Cred că mi s-a rupt apa.
- Am nevoie de un scaun cu rotile! - Aduc imediat!
Şi sună la sala de naşteri!
Să-l chem pe tatăl copilului, pe părinţii tăi?
Părinţii mei nu vorbesc cu mine. Nu ştiu cine-i tatăl,
probabil de asta nu vorbesc părinţii cu mine.
Dar poţi s-o chemi pe dr Yang. Spune-i să facă o excepţie.
E prea mare. Să-ţi amintesc când începe pubertatea, Ross?
Ştiu, dar m-am gândit să uităm de reguli.
Şi să denaturăm rezultatele studiului? Ţi-am spus...
Nu vreau să ştiu nimic despre pacient ca să nu fiu influenţată.
Vreau să văd doar inima. O inimă care a suferit
o operaţie anterioară de corectare a defectului,
iar acum e în stare gravă
şi e în corpul unui copil cu vârsta între unu şi 12 ani.
O inimă în dezvoltare. E cazul aici?
Mă gândeam la chestia asta cu matrimonialele pe internet.
- Durează cinci minute... - De asta m-ai căutat?
- Ai spus că e urgent. - Păi e. O să fiu ocupată cu studiul.
Iar tu ai nevoie de cineva pentru nopţile ploioase din Seattle.
- Să scrii aşa în profil. - Trebuie să închid.
Callie, nu e vorba de tine. Am semnat un contract cu ei.
Pe care n-aveai dreptul să-l semnezi. Ai cedat ceva care era al nostru.
- Ieri am fost împreună şi n-ai zis nimic. - Eram la o întâlnire cu copiii.
Rochia păpuşii Sophiei e la noi. Zola a crezut că e a ei.
- Ce înseamnă asta? - Aşa tată, aşa fiică.
- Deviem de la subiect. - Ai dreptate.
A fost lipsit de profesionalism. Trebuia să spun aşa:
Senzorii sunt bunuri pe care le-am dezvoltat împreună"
pentru a servi la cercetarea pe care eu am început-o"
şi la care te-am invitat să iei parte."
Dacă ai intenţia să-mi împiedici accesul la ele,"
voi cere să fii urmărit penal şi voi cere pedeapsa maximă."
- Bine spus! - E o prostie.
Nu aveţi dovezi.
Înainte să recurgeţi la litigiu,
daţi-mi voie să discut cu consiliul de conducere.
Poate găsim o soluţie care să convină ambelor părţi.
Între timp, vreau să nu mai discutaţi despre această chestiune.
Ne-am înţeles?
Sunt sigură că a fost un şoc. Şi eu am fost şocată.
Nu-mi imaginez ce simţiţi.
Adică îmi pot imagina, fiindcă...
Ştii ce, iubito? Las-o baltă. Nu-i pasă. Dar eu ştiu de ce-ai venit, mamă.
Puteam să te scutesc de un drum. Am vorbit deja cu Mike Farris.
Momentul potrivit ca să vorbeşti cu Mike era până să fii prins în cursă în şopron.
- Cine-i Mike Harris? - Farris. Avocatul Fundaţiei Avery.
Ne apără interesele economice.
Sugeraţi că vreau banii voştri?
- Habar n-am ce vrei, dragă. - De ajuns.
Nu poţi să dai buzna aici şi să pui în discuţie caracterul soţiei mele.
Vrei să discutăm despre caracterul ei?
A părăsit un bărbat în faţa altarului. I-a frânt inima şi l-a umilit
în faţa tuturor celor pe care-i iubeşte.
N-am idee de ce e în stare, ca să nu mai vorbesc despre tine.
Nu mă interesează banii voştri.
Minunat! Asta am spus şi eu când m-am măritat.
Ştii ce-am făcut? Am semnat un contract prenupţial.
Am spus că mă ocup eu. E total nepotrivit.
Nepotrivită a fost logodna
care a durat vreo 15 minute la o oprire pe autostradă.
Din fericire, contractul postnupţial a fost creat pentru asemenea situaţii.
Întâlnirea a luat sfârşit.
- Jackson... - S-a terminat!
Uită-te la el...
Semnez nenorocita aia de hârtie. Nu mă deranjează deloc.
- Nu semnezi nimic. - De ce? Nu vreau banii tăi.
Pe tine te vreau. Contractul ăla e doar în caz
de divorţ, ori noi nu divorţăm.
- Aşa că nu contează. - N-are importanţă.
Asta trebuie s-o discutăm noi când vom fi pregătiţi.
- Nu când vine ea să dicteze termenii. - Dar o s-o liniştească.
Acum fac parte din familie.
Nu cred că o ofertă de pace e un lucru de lepădat.
Tu eşti un om mai bun decât mine.
- Aşa e. - Şi decât ea.
Sunt mai bună decât toată lumea.
Nu chiar acum.
Putem s-o lăsăm să mai fiarbă puţin.
Stai aşa.
Fii serioasă!
Te urăsc.
Nu-i aşa? Vrei şi tu să vezi?
Nu. Eu vreau să lucrez la imprimanta aia.
Iar eu trebuie să mă asigur că nu face asta.
- Pe bune? - Da. Nu...
Şi în loc de asta uite ce faci.
Fii serioasă!
- Fie. Ce aveţi acolo? - Fii atent.
Ai mai văzut vreodată aşa ceva?
Doamne sfinte!
Nici nu voiam să văd vreodată! Ce e asta?
E un fetus într-un fetus.
Pe care eu nu pot să-l văd pentru că trebuie să stau aici.
Să ştii că pot să citesc fără să fiu supravegheat...
- Fac asta de ani de zile. - Ăsta nu e citit.
Asta e lălăială. Citeşte.
Mi-a făcut plăcere, dar trebuie să scot un om dintr-un om.
- Vrei să-ţi mai arăt o dată? - Nu, mulţumesc.
Asta... cum ar funcţiona?
Teoretic.
Puteţi pleca. Să vină şi alţii.
Toată lumea trebuie să vadă asta
pentru că e un fel de cometa Halley din cariera voastră,
aşa de rară, minunată şi trecătoare...
Dr Hunt, pot să vă ajut cu ceva?
Da, am venit să arunc şi eu o privire.
Ştii că e coadă.
Tu...
Vorbeşti serios?
Sunt cât se poate de serios.
Copiii ăştia vor să înveţe. Coada e acolo.
Mulţumesc.
Vedeţi că geamănul absorbit
e alimentat cu sânge din artera renală.
La prima vedere, nimic deosebit.
Dacă te uiţi mai atent... Mona Lisa.
O să începem prin îndepărtarea adeziunilor.
- Apoi putem trece la... - Nu o să-l scoatem.
Ce vrei să spui?
Doar ai auzit ce-a spus.
Micul meu geamăn este o raritate.
Da.
Aşa e, Greg, dar tot trebuie să-l scoatem.
Vreţi să o distrugeţi pe Mona Lisa?
Nu.
Nu îmi dau consimţământul.
Tu refaci inimi de copii,
Derek mapează creierul, iar eu...
O să faci cea mai tare operaţie din lume.
Te rog, spune-mi că apasă pe...
Nici măcar nu e aproape de inimă.
Bună! Ai văzut asta?
Geamănul absorbit?
Tehnic, e un caz pediatric.
Nici să nu te gândeşti. Eu numai pentru asta trăiesc.
E supărată din cauză că a lăsat un şoarece de laborator să umble prin laboratorul ei.
Mănânci baconul ăla?
Nu, e ca şi cum ţi-ai lăsa copiii cu o bonă.
Tu îi spui să îi culce la 7, dar o să facă asta?
Sau o să-ţi bea toată tequila, o să leşine,
o să lase gazele deschise, o să explodeze casa
Şi toată lumea o să moară?
Ce zici de ea?
- Arată bine, nu? - Ai renunţat la bărbaţi?
Nu, pentru Owen.
E un site de matrimoniale pe internet.
Sunt pagini întregi cu femei ca asta.
- Owen ar trebui să facă asta, nu? - Da.
Dar nu e mai bine te culci tu cu el în continuare?
Cel puţin pentru voi e legal.
Jo nu o să semneze prostia aia de contract de iubire pe care mi l-ai dat.
De ce nu?
Nu ştiu. Poate pentru că e o prostie?
Ştiam eu că nu trebuia să i-l dau.
Spune-i că e doar o foaie de hârtie nenorocită.
Dacă fuge, să ştii că dau vina pe tine.
- Arată de parcă ar avea 20 de ani. - E drăguţă.
Îl urăsc pe soţul tău.
Owen a spus să nu vorbeşti despre asta.
Dar nu vorbesc despre asta, vorbesc despre mine.
Îl urăsc pe Derek Shepherd. Da? De ce?
Pentru că un hoţ nenorocit şi arogant.
Sunt complet de acord.
Ce ziceţi, fetelor, arată bine?
Da, foarte.
Iar acum te urăsc pe tine.
Drăguţ!
O, nu. Nu, nu, nu.
Trebuie să plec.
Ce ai făcut?
L-a convins să nu se opereze.
Acum îşi iubeşte frăţiorul...
Nu poate să se despartă de el.
Poftim?
Explicam cât de ieşită din comun este situaţia în care se află.
Se pare că vorbele mele i-au mers la suflet.
Şi acum ce să-i spunem?
Cum îl facem să se răzgândească?
Spune-i că ar putea să-i afecteze tensiunea arterială.
- Spune-i că s-ar putea să explodeze. - Spuneţi-i că-i un demon.
- Asta e bună. - Gata, încetaţi!
Eu am stricat-o, eu o repar. O să vorbesc eu cu el.
- Şi ce o să-i spui? - Nu ştiu!
Vin cu tine.
E cea mai urâtă zi de naştere din viaţa mea.
Bună! Ai vorbit cu dr Yang?
Au! Mamă, Doamne!
Ce a spus?
N-a spus nimic.
Era ocupată.
La naiba!
A spus nu. A spus nu.
Au spus că o să mor înainte de 15 ani.
M-am lăsat de şcoală.
Am fugit de acasă. Am făcut sex.
Am copilul ăsta deoarece credeam că urmează să mor.
Acum, că se naşte, chiar îmi doresc să trăiesc.
Vreau să am şansa să fiu mama ei.
Vă rog, puteţi s-o aduceţi aici pe dr Yang ca să vorbesc cu ea?
Pentru copilaşul meu.
Respiră.
Respir!
Bună! Ce fa...
Ce faci?
Pacienţii post-operatorii ai lui Webber.
El se ocupă de fetusul din fetus, iar eu m-am ales cu asta.
Eu mă duc să fac fundoplicatura,
Şi dacă ai fi la pediatrie ai putea să vii şi tu.
Nu.
Mi s-a părut o nebunie atunci când mi l-a dat Mer
şi ştiam că nici ţie n-o să-ţi placă.
Dar e doar o foaie de hârtie pe care scrie că...
E un document cu valoare juridică, Alex, nu e doar...
Care e problema ta?
Din experienţa mea, atunci când semnezi un act
sfârşitul e inevitabil.
Semnezi un certificat de căsătorie şi iubirea trece.
Ea a semnat un ordin de neresuscitare acum două zile.
Iar acum ce crezi? Îl foloseşte.
Alex. Pacientul nostru e pregătit.
- Pentru ce? - Pentru fundoplicatură.
Asta e chestia aia revoluţionară
care se face numai în câteva spitale de pediatrie de vârf?
Da.
Bine. Hai să-i dăm drumul.
Nu vorbesc cu tine.
Bine, atunci ascultă-mă.
Dacă ai înţelege ce poate să facă proiectul de mapare a creierului,
ai fi de acord să împarţi tehnologia
S-o împart?
Acum o împart? Tu o furi.
O furi.
Callie, sunt mai multe celule nervoase în creier
decât oameni de pe pământ.
Vrem să înţelegem cum interacţionează toţi aceşti neuroni,
aşa că o să începem cu un grup mai mic,
cum ar fi mulţimea oamenilor din acest spital.
Şi o să aflăm
cum interacţionează unul cu altul şi cum comunică.
- Te rog încetează. - Şi apoi trecem mai departe.
Nu mă mai trata de sus, bine?
Vrei să spui că treaba ta e mai importantă decât a mea.
Vreau să spun că treaba mea o ajută pe a ta.
Va revoluţiona viziunea noastră despre ce înseamnă să fii om.
Da, dar n-ai fi avut senzorii, dacă n-ar fi fost treaba mea, egoistule.
Egoist?
Stai să-ţi desenez.
Acesta eşti tu.
- Sunt o steluţă? - Nu.
Te crezi buricul pământului.
Dar seamănă şi cu un anus.
Oricum ar fi, ţi se potriveşte.
Sheryll, dumneaei este dr Yang.
Bună!
Dr Yang, v-aş lua în braţe, dar
Respiră acolo. Pot să aştept.
Nu, sunt bine.
Doctorul meu voia să mă pună pe lista de transplant,
dar am auzit de succesul pe care l-aţi avut cu bebeluşul Nathan.
Dr Ross, aceasta este pacienta despre care mi-ai vorbit deja.
Ştiu că vă interesează doar copiii mai mici,
dar, vă rog, aţi putea...
Vă rog!
Ia să te ascult.
- O, Doamne! Vă mulţumesc din suflet. - Bine.
Ai un uşor murmur, dar, în afară de asta, eşti bine.
Obstetricianul îţi va monitoriza funcţia cardiacă
şi mă va anunţa dacă apare vreo complicaţie.
Mult noroc!
Dr Ross, ai un minut?
Îmi pare rău.
Nu voia decât o şansă să-şi susţină cauza.
Ai depăşit limita. Deja spusesem nu.
Ştiu că am greşit. Îmi pare rău.
Pur şi simplu nu îndeplineşte condiţiile stabilite.
Ştiu că e greu pentru că e vorba de copii care sunt pe moarte.
Şi fiecare are povestea lui, viaţa lui şi familia lui...
Ea n-are!
- Părinţii ei nu mai vorbesc cu ea. - Ross, încetează!
Eşti prea implicat emoţional şi i-ai dat speranţe deşarte.
O să-i fie şi mai rău acum când o s-o refuzi.
Fă-ţi meseria.
Mi-aţi adus hârtiile de externare?
Nu.
Cred că trebuie să te răzgândeşti.
Trebuie să-ţi scoatem asta, Greg.
Dr Weber, aţi spus că e ceva nemaipomenit de rar.
Şi e al meu.
Oamenii aruncă tot felul de lucruri
fără să ştie ce valoare au gunoaiele de care se descotorosesc.
Cu asta mă ocup eu, cu găsitul comorilor în gunoi.
N-a trebuit să cotrobăi prin vechiturile cuiva ca să găsesc asta.
Era în mine de la bun început.
E doar un ghem de oase şi dinţi.
Nu e o cutie nenorocită de casete video.
Am mai vorbit despre asta.
Analogicul revine în forţă.
Dacă ceva e rar nu înseamnă că e şi valoros.
Inima e valoroasă, ficatul e valoros.
Să ştii că eu sunt de partea lui Greg.
Ba nu eşti.
Oamenii renunţă prea uşor la unele lucruri.
Se descotorosesc de oameni uite aşa.
Au terminat cu tine şi te aruncă la gunoi.
- Domnule. - Nu o să fac asta, Greg.
- Încetaţi! - Da, încetează.
Greg, îţi fac o propunere.
Dacă mă laşi să scot acest fetus în fetus,
promit că nu-l arunc la gunoi.
O să-l pun într-un borcan şi o să poţi să-l iei acasă.
Doar nu vorbiţi serios.
O să arate mult mai bine pe un raft decât la tine în burtă.
Şi o să-ţi treacă şi durerea.
Puteţi să faceţi asta?
Fac asta mereu.
Totul se rezumă aşa:
proiectul meu de cercetare e la fel de important ca al tău.
Tu vorbeşti despre neuroni microscopici,
eu despre a face un om să meargă din nou.
E la fel de important!
şi dacă nu era proiectul meu tu n-ai fi ajuns să faci senzorii ăştia.
Senzorii au fost răspunsul la o întrebare pe care ţi-am pus-o eu.
A fost răspunsul meu!
Nu porni lupta asta, Callie. Nu vrei să faci asta.
De ce, pentru că ai avocaţi guvernamentali acum?
- Nu o să mă las intimidată. - Nu ai niciun caz!
Pe materiale e numele meu, pe patent e numele meu!
Sunt ai mei. Poţi să auzi asta de la mine acum
sau poţi să auzi acelaşi lucru de la judecător la tribunal.
Eu îţi sugerez să nu-ţi iroseşti timpul şi banii.
Ascultă-mă... sunt prietenul tău.
Îmi pare rău.
Mă simt îngrozitor de prost.
Există un motiv pentru care te simţi prost.
Ceea ce faci e greşit, şi tu ştii foarte bine asta.
Nu eşti obişnuit să răspunzi în faţa altora,
dar acum te-a sunat preşedintele în persoană.
Şi te temi să refuzi...
Chiar dacă ştii că e complet greşit.
Eşti un om bun.
De-asta te simţi prost... pentru că aşa şi trebuie.
Ai deja cu şapte. Te-ai mişcat repede.
Ştiu ce vreau.
Ţi-ai făcut profilul?
Ce anume? Chestia cu matrimonialele? Nu.
Cristina, am stat toată dimineaţa să caut o soluţie
pentru problema asta dintre Torres şi Shepherd.
- N-am avut timp. - Stai jos. Ţi-l fac eu.
Descrie-te.
- Nu. - Încăpăţânat.
Nu sunt încăpăţânat.
- Sunt doar... - Inteligent, atletic.
Sunt prea ocupat ca să...
Un profesionist ocupat caută..." Ce anume?
Nimic. Nu caut nimic.
Caută pe cineva la fel, pe cineva la fel pasionată de munca ei..."
pe cineva..." Haide. Cum?
Bine.
Pe cineva care nu vrea să gătească
sau să dea jos din pat într-o zi liberă.
Pe cineva care doarme aşa de liniştit
că e nevoie să-i verific pulsul din când în când.
Pe cineva care a suferit...
şi înţelege suferinţa.
Eu aş scrie ceva mai vesel.
...până în punctul în care nu trebuie să spun nimic.
Doar să se uite la mine şi să vadă cine sunt şi ce simt şi să accepte asta.
Să nu încerce să mă schimbe, să nu vrea să mă schimbe.
Pe ea o caut.
Sunt miliarde de oameni.
Dar cred că există o singură EA.
Sunt încântată să semnez documentul acela.
Minunat!
Nu am pix.
Nu, iubito, nu îl semnezi aici şi acum.
Îl citeşti împreună cu avocatul tău
şi el va discuta apoi cu avocatul familiei noastre.
Voi consulta un avocat.
Bine.
Acum să vorbim despre copii.
Dumnezeule!
O să aveţi copii?
- Da. - Da.
Da. Am spus da.
Ce religie vor avea?
Nu ştim.
Încă nu am vorbit despre religia
pe care o vor avea sau nu copiii noştri ipotetici.
Poate că ar trebui să purtaţi această discuţie.
Copiii Avery vor fi membrii consiliului de administraţie al fundaţiei Avery.
Fundaţia controlează fonduri caritabile de 480 de milioane de dolari
pentru progresul medicinii.
- Da. - Poftim?
Copiii voştri, de la vârsta de 15 ani,
vor începe să asiste la şedinţele consiliului,
ca să înceapă să înveţe mersul treburilor, aşa cum a făcut şi Jackson.
La împlinirea vârstei de 18 ani primesc un loc în consiliu.
Devin membri cu drept de vot.
Tu eşti creştină, credinţă care pune pe primul loc viaţa.
Aşa este.
Copiii tăi vor fi învăţaţi că cei care susţin
că oamenii au dreptul de a-şi hotărî singuri soarta ajung în iad,
că de-aia tatăl şi bunica lor o să ajungă in iad?
N-am spus că se duce cineva în iad.
E mult mai complicat de atât.
Vor înceta să mai ajute instituţiile medicale
care fac avorturi sau oferă informaţii despre avorturi,
cum ar fi acest spital?
Vor vota să oprească susţinerea cercetărilor cu celule stem?
E simplu să spui că problema
e soacra băgăcioasă
care nu a apucat să vadă nunta fiului său,
dar eu am construit o instituţie uriaşă
cu sângele şi sudoarea mea, iar tu o vei moşteni.
Şi, într-o bună zi, copiii tăi o vor controla.
Şi nici unul dintre voi nu-mi dă impresia
că s-a gândit vreun moment ce înseamnă asta!
Bună, frăţiorule!
Văd un deget.
Nu, două... trei degete.
Ce scârbos!
Unde?
Vrea doar să probeze imprimanta.
Dar de ce?
Pentru că de-asta e aici.
Şi atât timp cât nu-i daţi voie, eu nu pot să stau aici.
Spune-i că am zis nu.
- Aceea e o ureche? - O ureche?
- Nu. E un plămân. - E un plămân.
- Însă ăla e un dinte. - Un dinte.
Da, şi uite şira spinării.
Uite! Fiecare vertebră.
Aş vreau să ştiu ce i-aţi spus de şi-a dat acordul.
I-a promis că i-l dă la pachet.
Nu se poate.
Ba da.
Are dreptate. E o parte din el.
Ar trebui să fie al lui şi să îl împartă cu alţii.
E un lucru foarte interesant pentru medicină.
E valoros.
Nu poţi îl... ascunzi
într-un subsol... sau să îl laşi să putrezească.
Îl împarţi cu alţii.
Le permiţi celorlalţi să tragă foloase de pe urmă sa,
pentru că aşa poţi schimba faţa medicinii.
O să spun asta pentru ultima oară:
Relaţia asta nu e nouă. Nu a fost o decizie pripită.
Simţi asta doar pentru că nu ai apucat să-ţi impui părerea înainte.
Pentru că nu mi-ai dat ocazia,
aşa cum faci cu toate celelalte din viaţa ta.
Nu e nevoie să te includ şi pe tine!
Te bagi singură în toate, mereu!
Opriţi-vă! Opriţi-vă, amândoi!
April, draga mea, nu...
Nu, opriţi-vă!
Aveţi dreptate.
Sunt o grămadă de lucruri la care nu ne-am gândit încă,
dar ne vom gândi... Jackson şi cu mine.
Dar dacă credeţi că vă judec pe dv
sau pe oricine altcineva în baza credinţei mele,
îmi pare foarte rău, dar vă înşelaţi.
Eu nu sunt aşa. Şi...
Mi-ar face mare plăcere să vorbim despre asta la un moment dat,
dar dacă vă faceţi griji în privinţa copiilor noştri,
că vă vor contrazice legat de unele lucruri,
dacă asta nu vă place,
nu ştiu.
Se poate reorganiza consiliul director?
Dau un exemplu inventat de mine. Nu ştiu cum funcţionează.
Asta e clar.
Ideea e că se va găsi o modalitate prin care să se rezolve.
Am făcut ceva iresponsabil, dar am făcut-o pentru că ne iubim
şi vrem să ne petrecem împreună restul zilelor, până la moarte.
Îmi pare rău.
- Nu, nu trebuie să-i ceri ei scuze. - Ba da.
Ne-am căsătorit,
am avut o nuntă, iar ea nu a primit decât un telefon
după ce s-a încheiat.
Dacă şi copiii noştri o să facă aşa, o să îi omor cu mâna mea.
Am lăsat un dezastru în urma noastră.
I-am rănit pe Matthew şi pe Stephanie.
Şi v-am rănit şi pe dv.
Şi îmi pare foarte rău.
Şi nu ştiu câţi ani de acum înainte
voi încerca să mă revanşez faţă de dv pentru asta.
Cere-i iertare mamei tale.
Hai.
Poţi să te ridici?
Unde ţi-a fost capul?
O iubesc.
Mamă.
Îmi pare foarte rău.
Dar o iubesc.
Ea e aleasa.
Ai fi putut folosi figurina de tort de la bunica.
E din porţelan Limoges.
Ştiu, ştiu.
Sunt convins că e minunată.
Au.
Bine.
Nu pot! Mă doare.
S-a dus efectul anesteziei epidurale, Sheryll.
Chiar trebuie să începi să împingi.
Nu pot. Încerc. Vă jur că nu pot.
Vreau să vină mama!
Vă rog, s-o cheme cineva pe mama!
Sheryll, copilul tău trebuie să se nască.
- Mai rezistă un pic. - Nu pot!
Nu pot. O chemaţi, vă rog?
Spuneţi-i că îmi pare rău şi că am nevoie de ea neapărat.
Nu pot. O vreau pe mami.
Tensiunea arterială creşte rapid.
Pregătiţi o sală de operaţie pentru cezariană.
O s-o chemăm pe mama ta, bine?
Dar va trebui să faci asta singură.
Ştiu că poţi. Împinge.
Hai, Sheryll. Împinge.
Încă o dată. Împinge!
- Sheryll, ai reuşit. - Am reuşit?
Da, Sheryll.
Bună, Lloyd!
Ce se mai întâmplă pe la Institut?
Salut, Derek!
Tot nu te putem vedea.
Da, o s-o rezolvăm până la urmă.
Lloyd, cu mine aici este dr Callie Torres.
Ea şi cu mine am dezvoltat senzorii împreună.
- Bună, Lloyd! - Nu te vede.
Lloyd, mi-e teamă că treaba asta cu drepturile exclusive
nu o să funcţioneze.
Proiectul meu şi al lui Torres trebuie să folosească în continuare senzorii.
Derek, înainte să continuăm,
aş vrea să-ţi spun că mai sunt aici
câteva persoane de la Institut, şi de la Casa Albă.
Iată-i.
Gary Neal, director la N.I.B.S.,
Sid Garret, reprezentantul prezidenţial în Comitetul de Bioetică.
Dânsa este Robin Marks, din partea iniţiativei BRAIN europene,
şi, desigur, o cunoşti deja pe Linda McCrary.
Şi... îmi pare rău. v-am uitat numele.
Mă bucur că sunteţi cu toţii prezenţi.
Pentru că acest lucru vă va afecta pe toţi.
Eforturile noastre de a mapa creierul sunt similare creierului însuşi.
Depinde de conexiuni,
de inspiraţia şi imaginaţia cercetătorilor precum dr Torres
şi a altor milioane ca ea.
Dacă există o regulă care descurajează inovaţia,
atunci am pornit cu stângul.
Este o abordare fundamental greşită,
şi eu nu o susţin.
Bine.
Suntem dispuşi să vă punem la dispoziţie senzorii noştri
dar numai dacă ne putem continua munca...
Şi munca tuturor poate continua.
Dr Shepherd, contractul dv este foarte clar.
Avem drept exclusiv asupra senzorilor dv, sau colaborarea noastră se încheie.
Atunci continuaţi fără mine.
Preşedintele însuşi...
Îi puteţi explica asta preşedintelui.
Sau mai bine, daţi-mi-l la telefon.
O să îi spun personal.
Ori se renunţă la politica asta, ori se renunţă la mine.
Va trebui să... găsim...
o modalitate de a-i folosi în comun.
Între timp, ne puteţi trimite schiţele senzorilor,
iar dr Torres, desigur, ar trebui să îşi continue proiectul.
Îţi mulţumesc, Lloyd, pentru înţelegere.
Pe curând.
Da!
Greg. Jodi.
Totul a decurs bine.
- O să... - Mi-aţi promis.
- Daţi-mi-l. - Murphy.
Vă mulţumesc.
Dumnezeule! E oribil!
Vă mulţumesc că aţi scos asta din mine.
Luaţi-l de aici.
Vă mulţumesc.
Prostuţule.
Vrei să duc aia înapoi la patologie?
Glumeşti, nu? E cadoul de ziua mea.
Şi că tot veni vorba, urmează să ne vedem în
aproximativ jumătate de oră?
Domnule?
Mă faceţi să mă simt prost.
Dacă aş fi ştiut că vă doriţi o petrecere, aş fi...
Ce-aţi zice să veniţi la cină cu mine şi Ben?
Vă rog. Ne-ar face mare plăcere...
Bailey, opreşte-te. Bailey.
Bailey, glumeam.
Du-te şi distrează-te.
La mulţi ani!
Nu, e bine.
Edwards.
Aveai un singur lucru de făcut.
Dr Grey, ne uitam la modelele lui Eric, care sunt chiar grozave.
- Sunt concediat. Clar sunt concediat. - Ascultă, Gary.
- Eric. - Da... cum zici tu.
Acesta a fost proiectul mamei mele.
L-am preluat eu. E proiectul meu.
Aşa că e un soi de moştenire de familie.
Am înţeles. Am o ceaşcă...
E odrasla mea şi am neglijat-o.
- Nu e adevărat. - Taci.
Am neglijat-o şi nu e bine pentru ca odraslele altora cresc.
Cresc văzând cu ochii, salvează vieţi,
primesc încurajări de la preşedinte.
Iar a mea stă la subsol.
Noi va trebui să schimbăm asta.
- A spus noi". - Da, eu un semn bun.
Ia loc.
Înainte să începeţi imprimarea
aş vrea să vă spun câteva lucruri.
- Eu stau bine aşa. - Am spus stai jos".
Prima dată când am imprimat, cred că am greşit atunci când...
Este atât de frumoasă!
Şi vreţi să-mi spuneţi că va trebui să crească fără mamă?
Mai există şi alte opţiuni.
Poţi ajunge pe o listă de transplant.
Şi poate că următoarea sesiune de teste clinice
va fi mai extinsă.
Dar îl vreau pe acesta.
Îmi pare foarte rău.
Nu îndeplineşti condiţiile.
Sun-o pe mama ta.
Sunt sigur că e îngrijorată.
Sinceră să fiu, sunt mândră de băiatul meu.
A avut curajul să se ridice şi să-şi revendice adevărata iubire.
E... înfricoşător.
Bineînţeles, lui nu i-aş spune asta.
Ce e cu tine?
Ai fost tăcut tot drumul.
Eşti trist ca nimeni nu ţi-a sărbătorit ziua de naştere?
Doar nu sunt copil.
- Hunt încearcă să mă trimită la pensie. - Poftim?
Pentru început, mi-a sugerat să ies la iarbă verde.
Şi i-ai spus ce să facă cu ea, da?
Haide.
Nu încetini acum.
Tocmai mă pregăteam să intru într-o nouă fază a vieţii.
Şi credeam că o să fac asta împreună cu tine.
Dacă nu te simţi capabil, mai bine dă-te la o parte.
Dar dacă eşti...
Să mergem.
Bine.
Acum zâmbeşte.
Şi prefă-te surprins.
Poftim?
Surpriză!
La mulţi ani, domnule!
Te-ai uitat drept în ochii mei, Bailey, şi m-ai minţit.
Da, dar nu s-a pus, pentru că vă prosteaţi.
La mulţi ani!
Mulţumesc.
Arizona mi-a spus că Jackson a desemnat un comitet
care să analizeze chestia asta pentru tine şi Callie.
Poţi să-i spui să se oprească.
- Vrei ceva de băut? - Da.
- Poţi să bei ceva. - Staţi aşa, ce s-a întâmplat?
Azi am dat jos guvernul. Ne e sete.
Nu înţeleg... Ce-a zis?
Ce mai faci?
- Bine. - Băutura dumneavoastră.
O să fiu şi mai bine după asta.
Poftim.
Femeile te iubesc.
Ai primit 20 de răspunsuri.
Am ales zece.
Ar trebui să te uiţi la acestea. Alege trei pentru o întâlnire la cafea.
Trebuie să mă duc să vorbesc cu Webber,
iar după asta cred că ar trebui să plecăm de aici.
- Owen. - Poţi să aştepţi aici.
Sau putem să ne vedem la tine.
Owen.
Vezi?
Aş putea să am necazuri din cauza asta şi nu-mi doresc.
Nu este o promisiune adevărată.
Vrei o promisiune? Pot să-ţi promit asta...
Nu te poţi baza pe mine, pentru că se mai întâmplă chestii, înţelegi?
Casele iau foc. Maşinile se ciocnesc. Oamenii se îmbolnăvesc.
Oricare dintre noi ar putea fi mort mâine.
Îţi promit că nu te poţi baza pe nimic,
dar chestia asta face totul atât de... Pot să te sărut când vreau.
Nu mai vreau să ne tot învârtim şi să ne ascundem.
Vreau să te sărut atunci când vreau să te sărut.
Cu ce vă pot servi?
Da.
Ştiu.
Ce ştii?
În ce religie vreau să-mi cresc copiii.
Ziceai că nu ştii... că tu nu ştii, dar eu ştiu.
Pentru mine este important să fie creştini.
Credeam că ştii asta.
Şi atunci copiii mei vor crede în altceva decât mine?
E puţin ciudat, April.
O etapă intermediară înseamnă mişcare
dintr-o parte a vieţii în cu totul alta.
Şi şedinţe de consiliu la 15 ani?
Mai degrabă i-aş vedea în tabără la fermă.
Crescând porci?
Sau vaci.
E important să nu le fie frică de animalele domestice.
- Este? - Jackson.
O să călărească la internat.
O să stea la internat?!
Şi deşi poate părea un tunel lung, întunecat şi înspăimântător...
Azi dimineaţă am spus
că poate vreţi să vă restrângeţi norma de operaţii.
Vrei să faci asta acum... de ziua mea?
Hunt, îmi pare rău, dar nu mă pensionez.
Poţi să mă forţezi, dar nu sunt...
Aş vrea să te numesc director al programului de rezidenţiat.
Ai lua toate deciziile
cu privire la latura educaţională a acestui spital.
dar trebuie să ajungi la capătul celălalt...
Pot şi eu să predau. Mă pricep la asta.
Dar tu aduci ceva ce eu nu pot.
Ce anume?
Pe tine.
Gândeşte-te la asta.
Aş vrea să propun un toast în cinstea lui dr Webber.
- Şi eu. - Poftim?
Nu înaintea mea.
Cât vă certaţi voi, vreau doar să spun că...
Nu aş fi aici dacă nu ar fi fost dr Webber.
Vă mulţumesc, domnule.
La mulţi ani!
Vă mulţumesc.
Pentru că ceea ce te aşteaptă acolo...
- Noroc! - Noroc!
ar putea fi minunat.
Director al programului de rezidenţiat?
O să mă gândesc la asta.
Traducerea şi adaptarea: BlackAmber, ploi78 & JohnnyB
Comentarii pe www.tvblog.ro