Nu suntem obişnuiţi cu aşteptarea,
După 5 ani, ce mai înseamnă câteva minute, Majestatea Voastră ?
Căldură.
Muşte.
Plictiseală.
Îmi plac atât de mult paradele !
Mă gândesc să leşin, doar ca să fac ceva.
Ce e cu el ?
Ai uitat de masacrul de la Savoy ?
Ce masacru ?
E caracteristic Ducelui să întârzie.
Mereu s-a dat drept egalul meu,
când Savoy nu e decât un coş pe obrazul Franţei.
Un coş strategic şi important, Sire,
ce oferă susţinere vitală împotriva influenţei spaniole la graniţa noastră.
Ştiu asta, Cardinalule.
La fel şi Ducele...
altfel nu ne-ar...
ţine aici toată ziua.
Ce se aude ?
De ce trag cu armele ?
E vorba de vreun Duce sau altcineva care îl vizitează pe Rege.
Ce Duce ?
De Savoy ?
E cel de Savoy ?
Victor, ai avut o călătorie plăcută ?
Groaznică.
Drumurile voastre franceze sunt pline de gropi.
Dar a meritat fiecare zdruncinătură şi vânătaie provocată pentru a te revedea.
Mi-a fost dor de tine, soră...
... mai mult decât pot spune.
Cardinal Richelieu.
Am văzut cadavre ce arată mai bine.
Petreci prea mult timp la birou.
Vă pot asigura că sunt destul de robust.
Mă bucur pentru sănătatea ta bună. Îl ştiţi pe Gontard, Primul meu Ministru ?
Duceţi Regele la adăpost !
Treceţi în formaţie, acum !
Aşteptaţi acolo ! Nu mişcaţi !
Într-acolo !
Bună, vechi prieten. Nu mă face să te ucid.
Marsac ?
- Prima dată dezertor iar acum asasin ? - Nu înţelegi.
Ducele de Savoy a fost cel care a condus atacul
şi ne-a omorât prietenii acum 5 ani.
Pune-ţi arma pe pământ.
Am fost prieteni, Aramis.
Acum.
Aramis, te rog ascultă-mă.
Mulţumesc.
Asta e pentru că m-ai lăsat singur în pădure cu 20 de muşchetari morţi.
The Musketeers - 1x04
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta & TheDude pentru www.fastsubtitles.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
Toată lumea înăuntru, acum !
Deci, îmi vorbeşti despre pace în timp ce îmi plănuieşti asasinarea ?
Asemenea acuzaţii sunt sălbatice şi periculoase.
- Şi în întregime neadevărate. - Avem doar cuvântul tău legat de asta,
şi ştim cu toţi
că promisiunile Cardinalului sunt cate-n luna şi în stele.
Poate verii noştri, spaniolii, vor fi mai primitori.
Oamenii mei îl caută pe asasin.
Nu mai faceţi nici o acţiune până nu ştim ce vrea.
Căpitanul Treville are dreptate... trebuie să aşteptăm fapte.
Vorbi ea ca o adevărată fiică a Franţei.
Sunt Ducesa de Savoy şi soţia ta iubitoare înainte de a fi altceva.
Iartă-mă, dragostea mea. Am vorbit la furie.
Glonţul ar fi putut să lovească pe fiecare din noi.
În asemenea vremuri, trebuie să ţinem minte ce ne uneşte.
Suntem o familie, la urma urmei.
Savoy nu îşi doreşte să fie inamicul vostru.
Dar încrederea noastră nu va fi abuzată.
Dacă Franţa nu ne va garanta siguranţă, Spania o va face.
Permiteţi-le intrarea spaniolilor în ţara voastră,
şi independenţa voastră va fi pierdută pentru totdeauna.
Mulţumesc.
Ştiu că ţii din suflet la interesele Savoy-ului.
Vom amâna semnarea tratatului până când veţi
găsi adevărul din această tentativă de crimă.
Între timp, sunt încântat să vă accept ospitalitatea.
- Cat de binevoitor din partea voastră. - Dacă am fi avut calea noastră,
i-am fi dat un şut în fundul pompos al Ducelui
să se ducă înapoi în principatul lui mic şi ridicol.
Franţa are nevoie de Savoy, iar el ştie asta.
Ar fi un dezastru pentru noi
dacă ţara lui ar ajunge în mâinile spaniolilor.
Această tentativă ar putea să funcţioneze în avantajul nostru.
Află dacă e adevărat zvonul
că Cluzet e într-o închisoare franceză.
Mă voi ocupa de asta, Măria Voastră.
Poate Richelieu crede că mi-am uitat Cancelarul, dar se înşeală amarnic.
Dacă Franţa a avut ceva de-a face cu dispariţia lui Cluzet,
Cardinalul poate să se sufle la nas cu tratatul.
Nu te-ai întrebat niciodată ce s-a întâmplat în acea noapte cu adevărat ?
În toţi aceşti ani, credeam că spaniolii
ne-au măcelărit prietenii... dar a fost Ducele.
De unde ştii ? Inamicii erau toţi mascaţi.
E scopul vieţii mele să găsesc adevărul.
Vrei să-mi spui şi mie ce se întâmplă ?
Marsac e un vechi prieten.
Un vechi prieten ? Un vechi prieten care
tocmai a încercat să-l ucidă pe Ducele de Savoy.
Ascultă-l. Marsac a fost unul din cei mai buni soldaţi ai regimentului.
- E un Muşchetar ? - A fost.
Cândva eram fraţi.
De dragul vechii prietenii, lasă-mă să-ţi arăt ce ştiu !
Vreau să păstrezi tăcerea în legătură cu asta deocamdată.
- Ai înnebunit ? - Posibil, dar...
... lui îi datorez viaţa.
Dacă asta mă va duce la spânzurătoare, o s-o iau foarte personal.
Asta e mâna ta !
De ce aş vrea moartea Ducelui ?
Vreau să-ţi dai cuvântul ca ăsta nu e un alt joc mortal de-al tău !
Ştiu cum funcţionează mintea ta, plină cu manevre şi înşelătorii nesfârşite.
Da, da, da.
Eu sunt marele escroc, iar tu eşti omul cinstit.
Sunt familiarizat cu rolurile astea pe care le jucăm, Căpitane.
Te asigur că nu mă joc.
Trebuie să-ţi reamintesc că suntem legaţi unul de altul
datorită deciziilor pe care le-am luat acum 5 ani în Savoy ?
N-a trecut o noapte de atunci fără să mă gândesc la asta.
Eşti foarte sensibil pentru un om a cărui slujbă se ocupă cu omorul.
Moartea în bătălie e una,
dar lumea ta cu înjunghieri pe la spate şi ucideri mă dezgustă.
Nu tot ce fac e plăcut, dar tot e necesar.
Cu cel mai mare respect
pentru delicateţea sensibilităţii tale, ne putem întoarce
la problema adevărată ? E vreo posibilitate
ca Ducele să fi descoperit soarta
- prietenului nostru comun, Cluzet ? - Nu.
Poate ar fi mai înţelept să-l mutăm într-o altă închisoare
atâta timp cât e Ducele în Paris.
Un transfer ar atrage doar atenţie.
- E în siguranţă acolo unde e. - Probabil că ai dreptate.
Dar ca o precauţie în plus, vreau ca oamenii tăi să-l supravegheze pe Duce mereu.
- Nu va obiecta ? - Tocmai a avut un atentat la viaţa lui...
nu poate protesta la eforturile noastre de a-l proteja.
Monsieur Marsac, bănuiesc că eşti un soldat ?
Deloc. E un... fabricant de mobilă.
- Fabricant de mobilă ? - Unul foarte bun.
Desigur, asta sunt, un artist în stejar.
- Nuc, castan... - Castan ?
Nu ştiu. Toate tipurile de lemn.
- Cat o să stai ? - Doar câteva zile.
El nu poate răspunde ?
E foarte timid şi nu iese prea mult din casă.
Nu-i aşa ?
Dacă eşti dispus să garantezi pentru el, atunci poate sta în camera lui D'Artagnan.
Mă scuzaţi.
Vă sunt recunoscător, Madame.
E măritată... şi e o prietenă.
O admiram doar de la distanţă.
Fă asta cât de mai departe posibil.
Unde aş merge dacă aş evada ?
Nu ştiu.
De asta nu te dezlegăm.
M-am gândit la tine de multe ori...
... întrebându-mă cum o duci.
Precar.
Muschetă de închiriat, cu hoţi de companie şi cu un ochi pe uşa caselor.
Sunt sătul de asta.
Numele tău e ţinut în dispreţ pe lângă vechii tăi camarazi.
Eşti un laş şi un dezertor.
Pentru asta, eşti condamnat pe viaţă.
Nimeni nu are dreptul să mă judece !
Ai văzut şi tu ce s-a întâmplat cu adevărat.
Trădarea nu poate fi nepedepsită, Aramis.
Vieţile prietenilor noştri morţi trebuie răzbunate.
Ce s-a întâmplat la Savoy ?
Ne aşezasem tabăra lângă graniţa franceză. Era un exerciţiu de antrenament.
Nu aveam nici un motiv să ne apărăm.
Am fost atacaţi în mijlocul nopţii,
cei mai mulţi dintre oamenii noştri fiind ucişi în somn.
Eu şi Marsac ştiam că o să murim,
dar am luptat umăr la umăr, ca nişte soldaţi.
Cum ai supravieţuit ?
Am fost rănit. Marsac m-a dus în pădure unde eram în siguranţă.
Nu s-a întors să lupte. S-a căţărat în copaci, urmărind masacrul.
Când m-am trezit în dimineaţa următoare, l-am...
găsit stând lângă cadavre,
copleşit de ruşine şi remuşcare.
Credea că ar fi trebuit să moară şi el.
Şi-a smuls uniforma de pe el şi a plecat.
Ar fi trebuit să-l opresc şi să-i spun că nu făcuse nimic greşit,
că batjocorindu-şi propria viaţă nu va obţine nimic.
El mi-a salvat viaţa, iar eu l-am lăsat să şi-o ruineze pe al lui.
În ochii lui, e un laş şi un dezertor...
... dar nu şi în ai mei.
- Cum Doamne iartă-mă a scăpat ? - L-am pierdut în grădină.
A dispărut pur şi simplu.
Nici tu nu l-ai văzut ?
Am alunecat.
- Ai alunecat ? - Iarba udă.
Un ucigaş se află în libertate, iar siguranţa naţiunii atârnă de un fir,
dar cel puţin micuţul d'Artagnan nu s-a julit.
Athos. Porthos.
Prezentaţi-vă la palat dimineaţă.
Atâta timp cât Ducele va sta în Franţa,
siguranţa lui va fi responsabilitatea voastră.
Şi fiţi vigilenţi.
Asasinul e încă liber pe undeva.
- Ascunzi ceva. - Nu ştiu ce vrei să spui.
Şi tu la fel.
Ce este ?
Dacă nu le vei spune tu, o voi face eu.
Să ne spună ce ?
Ai adus un om căutat în casa mea ?
- Un dezertor ? - Un dezertor şi un asasin.
Bănuiesc că n-au menţionat partea asta.
Asasin ratat.
Tu poţi să taci din gură. Nu vreau să ştiu. Am avut încredere în tine.
D'Artagna nu e de învinovăţit. S-a purtat cu onoare.
Oamenii onorabili nu-şi mint prietenii.
Iertare pentru minciună. Voi pleca imediat.
Poţi rămâne.
În schimb tu îţi poţi împacheta lucrurile.
Nu pare corect.
Te va ierta... oferă-i timp doar.
- Cat timp ? - Un deceniu, două, poate.
V-aţi pierdut amândoi minţile ?
Poate lui Athos nu-i pasă de 20 de Muşchetari morţi.
Insulţi omul care deţine controlul viitorului vieţii tale ?
Văd că eşti la fel de prost pe cât eşti de las.
Ascultă-l.
Dacă nu eşti satisfăcut,
voi face orice sugerezi.
E cineva cu care ar trebui să vorbeşti prima dată.
L-am găsit într-un bar, beat, lăudându-se cu omorârea Muşchetarilor.
Spune-le şi lor ce mi-ai spus mie !
Uşurel. Nu mai poate vorbi dacă e mort.
Am fost soldat în slujba Ducelui de Savoy.
La Paşte, acum 5 ani, ne-a spus că francezii
vin să-l omoare şi să-l pună pe fiul său în locul lui.
- Continuă. - Am plecat în Vinerea Bună.
I-am măcelărit pe Muşchetari în timp ce dormeau.
Dormeau ca nişte bebeluşi atunci când ne-am furişat în corturile lor.
Erau prietenii mei !
Nu, stai ! Stai !
Vă spun cine i-a dat Ducelui informaţia.
I-am auzit pe el şi pe Cancelarul său, Cluzet, vorbind despre numele lui.
Ştiam unde vă aşezaserăţi tabăra.
Am fost informaţi.
Ce nume ai auzit ?
Cine a trădat Muschetarii ?
Treville.
Era vorba despre un anume Căpitan Treville.
Treville ?
Are logică, şi fiecare om are preţul lui.
- Retrage-ţi cuvintele ! - Domnilor ! Haideţi.
Domnilor.
Căpitanul ? Serios ? Căpitanul ?
Un trădător care a organizat uciderea propriilor oameni ?
- Imposibil. - Minte.
Cum ne-a găsit Ducele atât de uşor ? Cineva trebuia să-i fi spus.
Cineva care ne ştia ordinele. Treville le-a oferit informaţiile astea.
Marsac.
Prietenii tăi arătau destul de bine ca gâturile despicate.
Evident a auzit numele lui Treville undeva.
Ar spune orice să-şi salveze pielea.
De acord. Trebuie să fie altă explicaţie.
Marsac ! Marsac !
E mort.
A încercat cineva recent să-ţi contacteze oaspetele ?
Cum ar fi putut face cineva asta, dacă nimeni nu ştie că e aici ?
A fost o simplă întrebare.
Un da sau nu ar fi fost suficient.
5 ani de aşteptare.
M-am întrebat mereu de ce nu m-ai omorât pur şi simplu.
Un spion spaniol de importanţa ta s-ar putea dovedi valoros într-o zi.
De ce te afli aici ?
Fostul tău stăpân, Ducele, e în Paris
pentru a semna un tratat ce va uni Franţa şi Savoy-ul
pentru totdeauna.
Un moment istoric, sunt sigur că eşti de acord cu mine.
Minţi.
Spania n-ar permite niciodată asta.
Fără ca tu să le mai dai informaţii,
spaniolii nu mai au nici o influenţă.
Jocul s-a terminat,
şi toată munca ta secretă în numele lor a fost în van.
Ducele... nu poate fi aşa miop.
Spania ar plătit de 2 ori mai mult şi ar garanta independenţa Savoy-ului.
Serios ? Ce păcat că nu eşti acolo să-l sfătuieşti.
Nu se poate să fi uitat cum ai încercat să-l detronezi.
Întregul incident a fost o neînţelegere tragică.
Uiţi cu cine vorbeşti.
- Am văzut ordinele cu ochii mei. - Aşa ai făcut.
Şi apoi l-ai îmboldit pe Duce la răzbunare violentă.
Acum, dacă nu i-ai fi dat acel sfat, poate ai fi fost liber acum
iar Ducele ar fi semnat un tratat cu Spania.
E ciudat cum istoria poate lua altă întorsătură la cele mai mici decizii.
Dacă încerci să-mi distrugi starea de spirit, nu-ţi va reuşi.
Starea ta de spirit nu prezintă un interes pentru mine, distrusă sau altfel.
Singurătate totală.
Timp nelimitat pentru a reflecta.
Aproape că te invidiez.
Treville e un patriot, un om al onoarei. Acuzaţiile împotriva lui sunt ridicole.
Am auzit acuzaţii, n-am văzut dovezi.
- Atunci vom găsi dovezi. - Nu e nici un "noi" aici.
Aramis, ai fost acolo.
Ai văzut cadavrele măcelărite.
Nu trebuie să-mi aminteşti.
Athos are dreptate. Nu există nici o dovadă.
- Nu vrei să te răzbuni ? - Vreau dreptate.
Vorbim despre Căpitan.
De asta trebuie să-i spălăm numele.
Deci, de fapt, i-am face un favor ? Să sperăm că îl va vedea aşa.
Nu e treaba ta. Nici măcar nu eşti Muşchetar.
Aparent, nici tu.
Înapoi.
Dacă îţi placi să respiri.
Trebuie să ştiu adevărul.
Nu cred că Treville e vinovat şi nici nu o voi face,
dar nu îţi vom sta în cale.
Fă ce trebuie să faci.
O condiţie... Marsac rămâne sub arest la domiciliu.
Pe parcursul bătăliei, l-am rănit pe liderul lor, o tăietură de-a lungul spatelui
Dacă Ducele a fost cel care a condus atacul, ar mai avea cicatricea.
Aramis, înainte să o iei pe calea asta, pune-ţi o întrebare.
Dacă e adevărat,
ce va fi atunci ?
E precoce micuţul, nu ?
Louis Amadeus, ai grijă.
Lasă-l. Trebuie să mă antrenez.
Acum, ai grijă.
- Îţi mai lipseşte Parisul ? - Stabilitate.
Savoy e casa mea...
... şi maternitatea e o distracţie minunată.
Aşa am spus şi eu.
Da. Ai pierdut, eu am câştigat. Franţa bate Savoy-ul.
Aramis !
Vrei ceva de mâncare ?
Nu, mersi.
Ţi-l aminteşti pe Marsac ?
Mi-l amintesc.
Un soldat bun până când... ştii tu.
E vorba de vizita Ducelui de Savoy, nu ?
Răscoleşte amintiri neplăcute.
Ce faci ?
Mi-ai spus să-mi împachetez lucrurile.
Am omorât un om pentru tine, iar tu tot n-ai încredere în mine.
Încercam să te protejez.
Nu vreau protecţie. Vreau să fiu tratată ca pe un egal.
I-am promis lui Aramis.
Deci l-ai ales pe el în defavoarea mea ?
Nu e atât de simplu, bine ? E o chestiune de loialitate.
Îmi pare rău. Ai dreptate.
Nu voi mai face aceeaşi greşeală data viitoare.
Data viitoare ?
Speram să te răzgândeşti.
Păi, avem nevoie de bani.
Şi jur că nu te voi mai minţi niciodată.
Sper ca aşa va fi, pentru că data viitoare, vei pleca în secunda doi.
Şi...
... mi-ai lipsit.
Apărat de Muşchetari.
E ca şi cum aş fi protejat de lupi.
L-aţi prins pe omul care a încercat să mă ucidă ?
N-ar trebui să ne lăsăm distraşi de probleme minore.
Viaţa mea... poate că-i o problemă minoră pentru tine, Cardinale, dar nu pentru mine.
Ai venit la Paris să semnezi tratatul!
Mai multe amânări nu-i în interesul nimănui.
Voi lupta un duel...
... cu acest Muşchetar.
Dacă câştiga, atunci vom discuta tratatul.
Dar dacă triumfez eu...
... mă voi întoarce acasă de îndată.
Scuze. Presupun că glumeşti?
Va câştiga omul tău?
Athos e cel mai bun luptător cu sabia din regiment.
Nu asta am întrebat.
Asta-i o idee bună, Cardinale?
Depinde de rezultat.
Cel care vărsa primul sânge e câştigător.
Dacă-i răneşti soţul, sora mea va fi foarte supărată.
Athos!
Să spunem nouă fix dimineaţa?
Mă bucur că ai fost tu. I-aş fi tăiat capul jos.
Datoria ta a fost să câştigi, nu să începi un război.
L-ai fi putut înfrânge în moduri în care nu-i răneai demnitatea.
Du-te şi cereţi scuze.
A fost prostesc. Puteai să fii rănit serios.
Am vrut doar să-i şterg acel rânjet de pe faţa Cardinalului.
Dacă minte toţi aceşti ani despre dispariţia lui Cluzet...
Am veşti.
Ce e? Am venit să-mi cer scuze.
Eram supra-zelos.
Ai câştigat o luptă corectă.
Ai vrut să mă omori.
Am văzut-o în ochii tăi. De ce?
Te înşeli.
Ce motiv ar avea un Muşchetar
pentru a vrea să-l omoare de Ducele de Savoy?
Ai auzit toate astea? Am văzut şi cicatricile.
Marcas a avut dreptate în legătură cu Ducele.
Asta nu înseamnă că are dreptate cu Treville.
Poate că ar trebui să aflăm ce ştie cu adevărat Monsieur Gontard.
Prizonierul tău...
descrie-mi-l.
În jur de 50 de ani.
Înalt. Păr lung şi negru.
Înălţimea mea sau mai înalt.
Palid. Închisoarea a fost grea pentru el.
Are vârsta şi fizionomia potrivită. Ar putea fi Cluzet.
Cine-i el? Nu contează. Altceva?
Încă o chestie.
Poartă ochelari, de aia rotunzi cu rame negre.
E important?
Nu ai nicio idee, prietene.
Căpitanul ţine evidenţa
fiecărei campanii de Muşchetari de când a fost fondat regimentul,
toate cu excepţia unei nopţi.
Nu sunt documente pentru misiunea din Savoy
nicio hartă, nicio scrisoare, nimic.
Coincidenţă? Poate că nu le-ai găsit.
Evidenţa lui e meticuloasă. Nu-i nimic acolo.
Documentele ori au fost mutate ori au fost distruse.
Încă sunt încrezător că există o explicaţie raţională.
Aş fi fericit s-o aud.
Recunosc că-i deranjator, dar sunt de acord cu d'Artagnan.
Deci eşti mulţumit să nu faci nimic?
Cât de multe dovezi îţi trebuie că ceva e greşit?
Ce te face să acţionezi?
Nu voi crede niciodată că Căpitanul e un trădător. Crezi că eu vreau?
Lasă-mă să ajut.
Îţi dau cuvântul de domn că nu o să încerc să plec.
Aramis, spune-le. Mă cunoşti. Obişnuiam.
Fiecare cuvânt ce ţi l-am spus a fost adevărat.
De ce te-aş înşela acum?
Ce-i asta?
Avem o întrebare de pus. De ce nu sunteţi cu Ducele?
Acum cinci ani, ai ordonat o trupă de Muşchetari în Savoy,
într-un exerciţiu de antrenament.
Cu toţii au fost omorâţi, cu excepţia mea şi a lui Marsac.
Îmi amintesc.
În acelaşi timp, atacul a fost pus în cârcă raziei spaniole.
Ce vrei să spui prin, în acelaşi timp?
Avem informaţii că a fost Ducele de Savoy care a fost responsabil.
Nu pari surprins.
Singurul lucru care mă surprinde e părăsirea datoriei.
Înapoi la posturile voastre înainte să-mi pierd cumpătul.
Ştiai că a fost Ducele? Nu răspund în faţa ta.
Dar eşti în faţa oamenilor care au murit. Ai grijă, Aramis.
Eşti pe un teritoriu periculos.
Nu la fel de periculos pe cum a fost Savoy pentru oamenii tăi.
Am să cataloghez asta ca o nebunie temporară.
Placa acum şi nu voi spune nimic despre asta.
Cum au ajuns ordinele tale în mâinile Ducelui?
Cine i-a spus unde campam?
De unde ştia că venim să-l atacăm? Ieşi afară!
Cine a ucis acei Muşchetari? Şi de ce?
Cu cine ai vorbit?
Nu contează. Ceea ce contează e adevărul.
Pleacă... acum
şi vă voi scutii de legea marţială,
şi asta-ţi va da ţie o alegere pe care n-o meriţi.
Încă odată. Ne vei răspunde întrebărilor?
Nu.
Nu voi răspunde.
Marsac are dreptate. De câte dovezi mai avem nevoie?
Treville nu a recunoscut nimic.
Nu trebuia. Era scris pe faţa lui.
Căpitanul e cel mai sincer om pe care-l cunosc,
şi când vine vorba de asta, prefer să fiu de partea lui decât cea a lui Marsac.
Poate că eşti mulţumit să nu faci nimic.
Dar eu nu-s.
Tu fugi şi ascunde-te, voi număra până la 20.
Unu.
Doi.
Trei.
Nu m-am aşteptat să mă bucur de compania ta în Paris.
Credeam că-l preferi pe Cardinal în detrimentul meu.
E o mică problemă ce trebuie rezolvată înainte să ajungem la negocieri.
Cred că Cardinalul încearcă unul din faimoasele lui şmecherii.
Ce om groaznic.
Nu poţi avea încredere în el, ştii.
Nu intenţionez asta.
Cât de diabolic eşti. E unul din lucrurile ce-mi plac la tine.
Şi?
Ce-ţi mai place?
Nu. Acum o cauţi intenţionat, dar nu-ţi voi face pe plac.
Mamă, unde eşti?
Vin!
Dar dacă mă decid să sfidez Franţa şi să mă aliez Spaniei?
Orice te-ai decide, te voi susţine până la final.
Şi eu te iubesc pentru asta.
Gontard, eşti cel mai nepotrivit om.
Cluzet e aici în Paris.
Eşti sigur?
Prizonierul răspunde conform descrierii în orice privinţă.
La naiba Richelieu.
Ia un pahar de vin cu mine, Madame.
A trecut mult timp de când nu am avut o aşa companie atractivă.
Te rog nu-mi fă complimente, Monsieur. Nu le vreau.
Dacă eram d'Artagnan, cred că erai mult mai receptivă.
Nu mă atinge.
Cer prea mult cu un sărut, pentru un om care a fost singur de multă vreme?
Atinge-o din nou şi te voi omorî.
Scuzele mele.
Obişnuiam să fiu un om al onoarei, un Muşchetar.
Acum eu... de abia mă mai pot recunoaşte.
Eşti bine?
Eşti sigură?
Cer iertare.
Îmi pare rău, îmi pare rău.
L-am expediat. Nu te va mai deranja din nou.
E la fel ca atunci când ai venit. Puteam să-l rănesc.
Îmi pare rău. Ţi-am adus numai probleme de când am venit aici.
E o schimbare ca altcineva să încerce să mă sărute.
Nu am mai fost atât de populară.
Aş vrea să fie ceva să mă pot revanşa.
E un singur lucru.
Nimeni din lumea asta nu poate să ştie, mai ales soţul meu.
Normal.
Ce e?
Învaţă-mă cum să trag.
Să tragi? Să mă lupt cu săbiile de asemenea.
Tot timpul mi-a plăcut asta.
De ce doar bărbaţii să aibă toată distracţia?
De ce femeile trebuie să fie demne şi menajate?
Bună întrebare. Nu am nicio idee.
O vei face?
Da.
Ce ştiu?
Că ordinele mele au căzut în mâinile Ducelui, că oamenii noştri au fost trădaţi.
Nu-ţi poţi controla oamenii? Vor să ştie adevărul.
E o chestiune de onoare. Onoare? Nu exista cuvânt în limbă
care să cauzeze prostie şi neplăcere.
Realizezi care-i miza? Normal că realizez.
Atunci ocupă-te de asta.
Ce e?
Nimic.
Trebuie să merg. Ducele a cerut o întâlnire urgentă cu Regele.
De ce?
Nu am nicio idee. Sper că şi-a revenit pe calea cea bună.
Crezi că ai dreptul la o explicaţie,
dar asta nu-i problema ta.
Tu şi Cardinalul, foarte apropiaţi şi loiali.
20 de Muşchetari morţi.
Asta-i problema mea.
Crezi că nu voi pune să fii arestat,
că tu eşti mai presus de legile normale ale soldaţilor?
Ţi-ai trădat oamenii în faţa Ducelui de Savoy?
Intervii într-o chestiune statală.
E o întrebare simplă.
Ai făcut-o?
Da.
Nu s-a terminat.
Ce vei face acum?
Raportez pe Treville autorităţilor. O să înfrunte curtea marţială.
Cu implicarea Cardinalului, nici nu va ajunge la tribunal.
Trebuie să acţionăm, Aramis!
Să ne ocupăm singuri.
Sunt un soldat, nu un justiţiar.
Dacă vrei dreptate, asta-i singura cale.
Nu-i calea mea.
Ai dreptate.
Îmi pare rău.
Eşti încă un dezertor. Dacă te prind, te vor spânzura.
Cel mai bun lucru pentru tine e să pleci din Paris cât mai repede.
Îmi pare rău, vechi prieten.
Dar ai spus că vrei dreptate.
Când Treville e mort...
... o vei avea.
Atâta urgenţă, Maria Ta.
Eşti gata să semnezi tratatul?
Nu o să fie niciun tratat, Cardinale.
Nu acum, nici niciodată.
Pot să ştiu de ce?
Pentru că Franţa e o naţie de mincinoşi şi înşelători.
Apreciez o melodramă la fel ca omul de lângă mine,
dar o explicaţie ar clarifica lucrurile.
Acum cinci ani, o trupă de Muşchetari au fost trimişi în Savoy,
să-l detroneze pe Duce şi să-l pună pe fiul lui bebeluş în locul lui.
Cu ajutorul Domnului, acel plan a fost contracarat.
În aceiaşi noapte, Cluzet, Ministrul de Finanţe din Savoy a dispărut.
Ştim că a fost răpit de agenţi francezi,
şi că el e în închisoare aici în Paris.
Nu există niciun strop de adevăr în această invenţie.
Ai face pace
cu o naţie care se băgă în afacerile unui stat independent?
Presupun că nu, dacă ar fi adevărat.
Avem dovada irefutabilă.
Vă rog, prezint-o.
Putem face mai mult de atât.
Îi putem face o vizită.
Se aşteaptă să-l urmezi?
Cred că da.
Voi doi nu ar trebui să fiţi cu Ducele? Serviciile noastre nu mai sunt necesare.
Cu siguranţă. Trebuie să vorbim cu Căpitanul.
Am nevoie de o băutură.
Nu am timp de explicaţii.
E un prizonier important ţinut undeva aici în Paris.
Adică Cluzet? Îl ştiţi?
Nu chiar, dar ştim unde să-l găsim.
Ducele e pe drum să-l găsească chiar acum.
Pentru dragul Franţei, nu trebuie să-l descopere.
Multe vieţi sunt în joc, inclusiv a mea.
Nu-l putem opri pe Duce să nu intre în închisoare.
Da, dar... dar asta nu înseamnă că trebuie să-l găsească înăuntru.
Opreşte-te acolo.
Ordonă-le să mă lase să intru.
Grăbeşte-te! Bine!
Oricine ţi-a spus informaţia a greşit.
Opreşte-te acum, înainte să te faci de râs.
Pe unde?
Acolo!
Spune-le să deschidă uşile. Dacă-ţi va satisface curiozitatea.
Intră acolo!
Trădătoareo!
Nu vreau să am nimic de-a face cu asta!
Nu eşti o Ducesă obişnuită?
Vino aici.
Stai jos. Pune-ţi asta.
Cluzet! Cluzet!
Aici.
Cluzet!
Deschide uşa.
Asta-i o pierdere de vreme. E complet inutil.
Fă cum spune.
Cluzet?
Eşti noul bucătar? Sunt flămând.
Cine-i ăsta?
Dar descrierea lui...
Sunt sigur că informaţia a fost corectă.
Cu siguranţă a fost ceva greşeală.
Cât de ciudat.
Parisul are un număr excelent de locuri de corecţie,
dacă ai vrea un tur prin toate.
Nu?
Atunci poate ne putem întoarce la probleme multe mai importante.
Totuşi e problema...
... încercării de asasinare.
Alas, trăim în timpuri periculoase.
Dar cu siguranţă o pace între ţările noastre
e cel mai bun răspuns al ameninţărilor violente.
Prost incompetent.
Bună privire. Mai bine cu pălărie.
Bun băiat.
Trădarea trebuie plătită, Căpitane.
Tot timpul m-am gândit dacă te întorci într-o zi.
Au fost banii?
Ai fost plătit de Duce?
Dacă asta crezi, nu ştii nimic despre mine.
Am să-ţi zbor creierii.
Dar mai întâi... vreau să ştiu de ce.
Lasă arma jos, Marsac.
Orice a făcut Căpitanul,
o să înfrunte curtea marţială.
Nu o să fie nicio curte marţială.
Regele ştie ce s-a întâmplat. Am acţionat la ordinele lui.
Regele ţi-a spus să ne trădezi?
Mi s-a spus să transmit poziţia Ducelui.
Alea au fost ordinele mele, şi m-am supus.
Ce motiv ar fi pentru a sancţiona masacrul propriilor oameni?
S-a făcut pentru a proteja cel mai important spion al Regelui în Savoy.
Ducesa.
Ne-ai vândut pentru a o salva pe Ducesă?
Cluzet a fost un spion spaniol.
A început să suspecteze că ea ne dădea nouă informaţia.
Trebuia să-l distragem pe Duce şi să-l luăm pe Cluzet înainte s-o expună.
20 dintre prietenii noştri au fost omorâţi.
Am fost indus în eroare!
Cardinalul a permis Regelui să creadă în misiunea ta...
... că a fost o încercare de asasinare.
Lasă armele jos.
L-ai auzit! Ai auzit ce a zis!
E vinovat!
Şi i-ai auzit motivele, aşa că...
... lasă-le jos.
Marsac.
Asta trebuie să se termine aici, Aramis.
Ştii asta.
Îmi pare rău, vechi prieten.
Mai bine să mor un Muşchetar...
decât să trăiesc ca un câine.
Aştept cu nerăbdare o nouă eră de pace şi prosperitate între noi.
Franţa şi Savoy sunt unite.
Un lucru ar trebui să-l ştii.
Îmi iubesc soţul.
Foarte mult.
Tânărul Louis Amadeus e un tânăr foarte drăguţ.
Curând o să fie un conducător excelent în Savoy.
Nu încă, Cardinale. Ducele e încă un om puternic şi sănătos.
Accidentele se întâmplă, Majestate.
Una trebuie pregătită.
Nu sări pe trăgaci.
Mâna ţi-e prea ţeapănă.
Să-ţi arăt.
Uite.
Bun, îndreaptă mâna.
Ţine mâna sus, cotul moale. Respiră adânc.
Vizează butoiul.
Relaxează-te.
Şi trage.
Săbii?
Spiritul lui Marsac a murit în pădurea din Savoy, acum cinci ani.
Doar că i-a luat mult timp corpului să recupereze.
Suntem soldaţi, Căpitane.
Urmăm ordinele, indiferent unde duc, chiar şi către moarte.
Odihneşte-te acum, Marsac.
Cu fraţii tăi.
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta & TheDude pentru www.fastsubtitles.ro