Din episoadele anterioare...
Eşti cea mai mare greşeală pe care a făcut-o mama vreodată.
Ceea ce s-a întâmplat cu ea mă chinuie în fiecare zi.
Recunosc stick-ul ăsta după pagubele produse de apă.
Pe cât să pariez că e acelaşi stick din cazul anchetei FBI
asupra morţii lui Seth Newman?
Proiectilele nici n-au fost aici.
Probabil că Henry le-a dus deja la jumătatea lumii.
Se numeşte Henry Wilcox.
A finanţat în secret câteva din cele mai reuşite misiuni ale noastre.
Atacul cu bombă din Piaţa Turbaco.
Am intrat în ALC pentru că voiam să aflu ce s-a întâmplat cu mama.
O să-i trag un glonţ în cap lui Henry Wilcox.
Am adunat tot ce-am crezut că s-ar putea să-ţi fie necesar.
Bine. Calder mi-a curăţat apartamentul.
- A vorbit cineva cu Auggie? - Încă nu.
Am trimis pe cineva acasă la el să vadă ce face, dar nu era acolo.
Cred că a făcut ceva Calder cu el.
În regulă. Mă ocup eu de asta.
- Unde trebuie să plec? - La Copenhaga.
Henry participă acolo la o conferinţă despre energie
- cu cei de la Solstar. - Bine.
Ar fi bine să plec repede, fiindcă Teo are un avans mare.
Annie, vreau să ştii ceva.
Atacul cu bombă pus la cale de Henry în Turbaco,
care a ucis-o pe mama lui Teo... e prima dată când aud de aşa ceva.
- Înţeleg. - Vreau ca Teo să înţeleagă.
Lucram sub comanda lui Henry când s-a întâmplat asta.
Nu vreau să creadă că am fost implicat.
Ce-ar fi să-i spui chiar tu când o să-l aduc acasă?
- Va fi capabilă să-l oprească. - Şi dacă o va face?
Doar îi dă lui Henry mai mult timp ca să-şi pregătească mişcarea următoare.
Trebuie să găsim un mod de a opri acest ciclu.
- Scotty! - Henry!
Scuzaţi-mă.
Mă surprinde că te-au lăsat în Danemarca după ce s-a întâmplat data trecută.
Îi cunoşti pe aceşti domni? Ken Ruiz, Luis Ianez.
Scott Winnick, încântat.
- Încântat de cunoştinţă. - Să mergem, de acord?
Numele dvs, domnule?
- Guillermo Sanchez. - Sanchez.
În regulă, dle Sanchez, vă doresc o zi bună!
Mulţumesc.
Vreo veste de la Bogota despre recuperarea acelor proiectile?
- Nu. - Dar despre Calder Michaels?
N-am reuşit încă să dau de el şi i-am lăsat mai multe mesaje.
Să mai încerc?
- Da. - Bine.
Seminţe de floarea soarelui?
Sunt bune pentru tine. Conţin vitamina E.
Aşadar... mă ţii închis într-un fel de temniţă?
Ţi-am dat impresia că eşti închis?
- Vrei să spui că pot să plec? - Oricând.
Foarte bine.
Dar să-ţi spun ce se întâmplă dacă pleci.
Voi fi obligat să anunţ FBI, Securitatea Naţională şi DNI.
Asta ar trebui să fac atunci când descopăr
un stick USB conţinând informaţii secrete furate,
în seiful unuia dintre agenţii mei.
Dacă aş urma protocolul,
ar rămâne o pată permanentă în dosarul tău,
încât chiar dacă vei fi absolvit de orice greşeală,
ai fi norocos dacă ai mai găsi o slujbă la Departamentul Circulaţie.
Încerc să păstrez abaterea ta în familie,
iar această temniţă e şansa ta
de a da explicaţii, înainte să fiu obligat să te bag
în acel gen de arest din care nu mai ai cale de ieşire.
- Deci eşti aici ca prieten. - Nu pricepi în ce necaz mare ai intrat?
Eram acolo când Annie ţi-a cerut ajutorul
pentru evadarea lui Teo Braga din custodia CIA.
Am o filmare cu altă întâlnire a lor din Viena,
chiar înainte ca un traficant de arme să fie ucis şi să dispară cinci proiectile.
Apoi, singurul membru ALC pe care îl aveam în arest,
care-l putea implica pe Braga,
moare, în mod convenabil, în timpul transferului de la puşcărie,
cu Annie Walker la volanul maşinii.
Auggie, începe să se contureze o imagine, şi nu e frumoasă.
Păi... dacă ştii atât de multe, ce mai caut eu aici?
Unde e Annie Walker? Ce planuri are Teo cu acele proiectile?
Ce este pe acel stick USB?
COVERT AFFAIRS Sezonul 4 - Episodul 9
Traducerea şi adaptarea: Cornelia şi BlackAmber
Auggie, tot nu răspunzi.
Sunt deja foarte îngrijorată, aşa că sună-mă!
- Poftim! - Mulţumesc.
Bună, poate mă poţi ajuta.
Fac un reportaj despre conferinţă pentru revista "Offshore"
şi trebuie să-i iau un interviu lui Ken Ruiz de la Solstar Oil.
Din păcate, avionul meu a întârziat şi nu am numărul lui de telefon mobil.
Poate cineva să-mi spună unde e acum?
Întrega echipă Solstar e chiar acum la Grădinile Tivoli,
pentru o şedinţă foto.
Bine, dar Henry Wilcox? A promis şi el o discuţie.
- E tot acolo. - Mersi.
- S-ar părea că ai mai făcut asta. - O dată sau de două ori.
De obicei, nu am spectatori la ora asta matinală.
Îmi cer scuze.
Am prostul obicei de a mă apropia pe furiş de oameni.
Mă numesc Arthur Campbell.
Ştiu cine eşti.
Am nevoie de un avocat, dră Manning. Mi-ai fost recomandată.
- Îţi dai seama că am şi telefon. - E ceva urgent.
Şi n-am reuşit să dau de nimeni la biroul tău, în dimineaţa asta.
- Poate din cauză că nu e nici ora 6:00. - Asta ar explica.
Oricum, e binecunoscut faptul că vii aici în fiecare miercuri
şi m-am gândit să vin personal să-ţi prezint problema mea.
Pari extrem de puternic, Arthur. De la ce vrei să te eschivezi?
Nu încerc să mă eschivez de la nimic.
Nici chiar de la acea aventură pentru care ai demisionat?
- Nu s-a întâmplat aşa ceva. - Ai inventat totul?
Presupun că e ceva exploziv dincolo de asta.
Îi afectează pe prea mulţi oameni dacă mai păstrez secretul.
Şi vreau să-mi mărturisesc păcatele, nu să acopăr ceva.
Ar trebui să-l duc să-şi primească hrana de dimineaţă.
Vino la biroul meu peste 45 de minute.
Poţi să-mi spui Bianca.
Trebuie să încetăm întâlnirile de felul ăsta.
N-avem timp pentru asta, Teo. Trebuie să vii cu mine. Acum!
Nu prea cred, dar îţi mulţumesc mult.
Încă nu am vizitat tot oraşul.
Ai înnebunit? După ceea ce s-a întâmplat,
- Copenhaga e moartă pentru noi. - Pentru că tu ai creat haos.
Dacă vrei s-o ştergi, treaba ta.
Dacă vrei să mă opreşti, ar trebui să te pregăteşti
să ţinteşti mai bine de data asta.
Nu te voi lăsa să-l omori pe Henry.
E singurul mod de a-l opri. Îţi dai seama, nu?
- Găseşte altă cale. - Nu există altă cale.
Asta este! Ăsta e destinul meu.
A fost decis în ziua în care bomba aia a omorât-o pe mama.
Asta n-o va aduce pe mama ta înapoi,
dar ai un tată care ţine la tine şi nu vrea să te piardă.
E prea târziu pentru noi.
Dar cu mine cum rămâne?
- Ce e cu tine? - Nu vreau să te pierd.
Continuăm să ne întâlnim dintr-un motiv anume.
Cred că avem ceva de învăţat unul de la celălalt, tu nu crezi?
Ar fi fost frumos să te întâlnesc...
într-un alt moment.
Teo!
Stai!
Acum!
Ştiu cum par lucrurile. Nu sunt naiv.
Dar tot simt că dacă le expunem în locul potrivit,
în faţa unor oameni corecţi, acţiunile mele pot fi înţelese.
Poate nu iertate, dar înţelese. Ce părere ai?
Sunt foarte multe de combătut.
Înţelegi la ce acuzaţii te poţi aştepta?
Spălare de bani, complicitate, posibil chiar înaltă trădare.
Ştiu la ce să mă aştept şi-mi asum întreaga responsabilitate.
Spune-mi mai mult despre Teo. De ani de zile îl sprijini.
În ce fel de acţiuni teroriste a fost implicat?
- Teo nu e terorist. - A fost un şef într-un grup
care se autoproclama organizaţie teroristă.
Lucra sub acoperire la ordinul meu.
- Neoficial şi neautorizat. - E un agent din străinătate
care ne furnizează informaţii valoroase
de mai bine de şapte ani şi care întâmplător e fiul meu.
Bine, să te întreb ceva.
A omorât vreun cetăţean american? Fiindcă asta va stabili
dacă vei fi judecat pentru înaltă trădare sau nu.
Nu. N-a făcut asta niciodată.
Absolut niciodată, sau doar din ceea ce ştii tu?
Niciodată.
Bine. Mă bucur că ai venit la mine acum.
A fost un noroc că nu a explodat bomba la reuninunea de la Solstar.
Ar fi fost dificil să scoatem asta la iveală.
Norocul n-a avut nicio legătură cu asta.
- Teo a împiedicat acel eveniment. - E chiar mai bine.
Ar trebui să reuşim să protejăm restul
în baza unui fel de imunitate a acţiunilor sub acoperire.
Dacă vom reuşi să garantăm imunitate pentru toţi ceilalţi,
- nu-mi pasă ce se întâmplă cu mine. - Fă-mi o plăcere.
Nu mai spune asta cu glas tare nimănui altcuiva.
Presupun că, dacă eşti încă aici, eşti gata să vorbeşti.
Ştii ce a fost aproape la fel de interesant
ca ceea ce am găsit în casa ta?
Ceea ce n-am găsit.
Niciun fel de semn legat de Annie.
Niciun articol de toaletă, nici periuţă de dinţi, nici pantofi...
Mă gândesc că voi doi nu mai petreceţi
la fel de mult timp împreună ca înainte.
Poate are legătură cu ceea ce era necesar pentru protejarea stick-ului.
Te-am prevenit cum e când supraveghetorul se culcă cu agenta lui.
Ar fi trebuit să-mi asculţi sfatul.
Să-ţi dau eu un sfat.
Ar trebui să urmezi cursuri mai bune de actorie.
Spui că mă ţii închis aici ca să păstrezi lucrurile în familie.
Aiurea!
Mă ţii aici fiindcă ţi-e teamă să anunţi FBI.
Nu vrei ca ei să afle ce este pe stick.
De fapt, dacă n-ai de gând să mă omori,
sunt dispus să pariez că mă vei lăsa să plec
până la sfârşitul zilei, din lipsă de probe.
- Lipsă de probe? - Fii serios, Calder.
Nimeni nu va mai vedea vreodată acel stick.
Vei găsi o modalitate de a-l face să dispară miraculos,
exact cum a vrut şeful tău tot timpul.
Şeful meu?
Nu ştiu pe ce presupuneri te bazezi,
dar singurul lucru pe care-l urmăresc aici e adevărul.
Da? Dovedeşte-o.
Harry, unde e stick-ul de memorie?
N-am ajuns prea departe cu fişierul, deocamdată.
Încă îl mai şlefuim.
Da, da, arată-mi stick-ul de memorie.
Te uiţi la el. Aceste cifre de 1 şi 0, asta încercăm să decriptăm.
- Vorbesc limbi străine? - Nu înţeleg.
El vrea stick-ul USB, Harry, dacă ştii unde este.
Da, sigur. Cred că e aici.
Nu l-am mai văzut de când am încărcat fişierul.
Iată!
L-am găsit.
Vrei să-l ajuţi să decripteze asta?
- Ce algorithm foloseşti? - Rijndael, 128-bit.
Încearcă Hex 7.
A mers.
Cine are autorizaţie pentru informaţii de nivel SCI-13?
Cară-te, Harry.
- Poţi să înţelegi ceva? - Încă nu.
De ce se întâlneşte Henry Wilcox cu un terorist ALC?
Ce face un jurnalist liber-profesionist cu o armă?
Înţelegi că armele sunt interzise în ţara asta, nu?
Aş vrea să sun la ambasada SUA.
Secretara de la conferinţă a zis că îl căutai pe un director
care lucrează la Solstar Oil. El era ţinta?
Eşti liberă să pleci.
Urcă-te! Cred că mergem în aceeaşi direcţie.
E-n regulă, merg pe jos.
Ai pierdut cinci proiectile Stinger în Lyon.
Nu vrei să ştii încotro se îndreaptă?
Presupun că ai nişte întrebări.
Dacă vrei răspunsurile, vino cu mine.
Crezi că m-aş urca într-o maşină cu tine, după toate prin câte-am trecut?
- N-ai încredere în mine? - Nici măcar un pic.
Nu-mi place când sunt nevoit să recurg la forţă.
Pare sub demnitatea noastră.
Dar dacă nu vrei să cooperezi...
Unde mergem?
Îmi place cum îţi funcţionează mintea.
Cei mai mulţi ar fi întrebat: "unde mă duci?"
O reacţie involuntară faţă de puterea lor pierdută.
Dar tu încă nu ai cedat.
Chiar nu m-am gândit la asta prea mult.
Nu, aşa este.
Urcă-te în maşină.
Tu crezi în libera alegere, Annie?
Nu există răspuns bun sau rău. Nu-ţi voi critica răspunsul.
Nici măcar eu nu ştiu cum stau. Dă-mi voie să reformulez.
Cum crezi că ai ajuns în acest punct?
M-au cam obligat oamenii tăi.
Nu, mă refer la ceea ce faci în Copenhaga.
După ceea ce s-a întâmplat în parcul de distracţie,
se pare că ai venit să-l împiedici pe Teo să mă omoare.
Ţi-ai închipuit vreodată că vei consuma atâta energie
încercând să-mi salvezi viaţa?
Paradoxul liberei alegeri. Faci alegere după alegere
şi deodată ajungi în această fundătură ciudată
în care lucrezi împotriva propriilor interese.
Nereuşita de a privi la rece întregul tablou.
Ăsta-i defectul tău fatal ca agent.
Conduci cu inima, nu cu capul.
Ai dreptate. Am luat nişte decizii pe care le regret.
Şi, ca să-ţi arăt cât de mult îţi respect sfatul,
o să mă răzgândesc şi-l las pe Teo să te omoare.
E prea târziu pentru asta, Annie.
Nu întotdeauna ai parte de a doua şansă.
Va trebui să te confrunţi curând cu consecinţele acelei alegeri.
Cum adică nu ştii unde este reţinută?
Este inacceptabil.
Vreau un răspuns şi o strategie
de a o scoate din arest peste o oră.
- Sunt la uşă. - Să intre.
Vrei să-mi explici unde-ai fost în ultimele 15 ore?
Am mâncat seminţe de floarea soarelui în temniţa lui Calder.
Mai bine s-o aud de la Calder.
După cele întâmplate lui Eduardo Vargas,
am ordonat cercetarea apartamentelor agenţilor Walker şi Anderson,
cercetare care a scos la lumină informaţii secrete
scose ilegal din Langley pe asta.
L-am sechestrat pe agentul Anderson în locaţia Mclean
până am reuşit să stabilesc ce anume era în acel fişier.
Eu i l-am decodificat.
Am luat legătura cu serverul
de pe care a fost descărcată iniţial acea imagine
şi tot fişierul a fost şters.
Vreau să ştiu cine a făcut-o şi de ce Seth Newman era în posesia lui.
- Vrei răspunsuri? - Da.
Ei bine, ai noroc dacă nu te scot de aici în şuturi.
- Sechestrezi un coleg? - I s-a dat ocazia să plece.
Să te aştepţi la o pedeapsă severă ca răspuns.
- Voi afla adevărul. - Eşti liber.
Ţi se pare logic comportamentul lui?
Niciodată nu mi s-a părut logic.
Dacă lucrează pentru Henry, de ce se străduieşte atât să scoată poza?
Toată lumea a presupus că Henry e în cârdăşie cu Calder.
Şi dacă greşim?
Tot nu înseamnă că putem avea încredere în el.
Bogota este pe linia doi.
Da?
Ce înseamnă asta?
Caută în continuare.
Rachetele?
Au găsit o ladă în magazia unui cargobot.
Serii identice cu cele ale lui Stavros din Viena.
- Şi ce mai caută? - Sunt doar patru în ladă.
- Una este de negăsit. - Unde-i Annie?
Trebuie să recunosc...
te-ai străduit mult să mă faci să cercetez mai adânc.
Credeam că o să pierd ocazia să-mi joc cartea.
Să spui lumii întregi că Arthur are un fiu nelegitim
nu-i amuzant decât ca bârfă.
La timp.
Da... Există o instalaţie adânc în Marea Nordului.
Acolo sunt duşi oamenii pentru tururi aeriene.
Poftim, aruncă o privire.
Dacă te uiţi cu atenţie,
vezi grupul care se îmbarcă pentru zborul următor.
Poate recunoşti câţiva dintre ei.
- Solstar. - Da.
Kenny şi Luis şi ceilalţi.
Şi eu ar trebui să fiu la bord,
dar i-am dat locul lui Scott Winnick.
Îl vezi pe cel cu cravată roşie? E un om cumsecade.
Şi este subsecretar de stat la Ministerului Energiei SUA.
Câţiva dintre ei au fost ţintele grupării ALC la Medellin,
în atentatul cu bombă de luna trecută.
Dacă ar şti că Teo Braga este aici, probabil că ar anula deplasarea.
Dar cine şi-ar putea imagina că Puma
exportă Danemarcei marca lui de terorism?
Agenţia pentru combaterea traficului de droguri a vrut mai mulţi soldaţi
ca să lupte cu cartelurile. Noi am plantat bomba de la Turbaco,
cea care a omorât-o pe mama lui Teo, pentru a forţa mâna guvernului columbian.
Cine s-ar fi gândit că va da roade după atâţia ani?
N-aş fi reuşit să-l aduc la Copenhaga sub nicio formă.
Răzbunarea e un factor motivaţional extrem de puternic.
O ştiu din proprie experienţă.
Nu, nu, nu.
Orice plănuieşti n-o să funcţioneze.
Ştim că ai avut legături cu Eduardo Vargas.
Ce păcat că el nu mai poate spune nimănui.
- Avem şi o fotografie. - Cea de pe diskul lui Seth?
Cred că pe asta pot s-o evit.
N-o să învingi, Henry.
Ai crezut că jucăm un joc?
Dacă sabotezi elicopterul, vei fi condamnat.
N-o să sabotez nimic.
Teo o să facă asta, iar Arthur va fi cel condamnat.
Daţi-i drumul.
Teo!
Teo! Trezeşte-te! Hai să mergem.
Trebuie să plecăm.
Fugi!
Teo!
Porneşte!
Haide!
- Ce-ţi face capul? Te simţi bine? - Da.
Trebuie să abandonăm maşina.
Am parcat una la câteva străzi mai încolo.
Ţine-o drept şi coteşti acolo la stânga.
- Teo. - Drept înainte.
Bine.
Persoana pe care încercaţi s-o contactaţi nu este...
Persoana pe care încercaţi s-o contactaţi nu este disponibilă momentan.
Fir-ar să fie!
- Salut, Auggie. - Salut, ce se petrece?
Un elicopter a fost doborât la Copenhaga de o rachetă Stinger.
Şase morţi.
Parchează aici. Aici, la dreapta.
Nu pot să merg.
- Ai cheile? - Da.
- Haide. - Asta-i maşina.
Procurorul adjunct cu care o să vorbim
este prieten bun cu mine încă din studenţie.
Părinţii lui au lucrat în domeniul spionajului,
aşa că va fi înţelegător faţă de problemele tale.
Sună bine.
Vreau să fii deschis cu el, da? Exact aşa cum ai fost cu mine.
Voi opri orice întrebare care deviază de la curs.
Să răspunzi sincer mai ales la întrebările despre Teo.
Îl închid.
- Bianca. - Peter,
îţi mulţumesc că ţi-ai făcut timp atât de repede.
- Arthur? - Sunt nevoit să reprogramez.
Vorbeşti serios? Parcă spuneai că nu suferă amânare.
Nu-i bine să laşi o primă impresie proastă.
Regret.
- Ce face? - Nu prea bine.
A primit un glonţ în coapsă şi a pierdut mult sânge.
I-am pus un garou şi bandaj de teren, dar nu poate ţine mult.
- Unde sunteţi? - Lângă Ringsted.
Ar trebui să mergem la primul spital.
- Nu, nici vorbă. - Teo...
- Nu gândeşti limpede. - Nu sunt Teo.
Cel puţin pentru cei care mă caută.
Sunt Puma, un fugar.
Dacă mă duci la un spital danez, nu voi ieşi de acolo om liber.
Şi aş prefera să mor fugind
decât să trăiesc ca un animal îngrădit.
- E încăpăţânat. - Exact ca taică-său.
Cât crezi că rezistă cu rănile pe care le are?
12 ore... dacă rezistă pansamentul.
Crezi că reuşeşti să treci graniţa în Germania?
- De ce? - E o bază militară
în Schweinfurt, la vreo 9-10 ore de unde sunteţi voi.
Dacă ajungi acolo, e ca şi cum aţi fi pe pământ american.
Voi avea mai mult control asupra modului în care sunteţi trataţi.
- Bine. - Să mergem.
Joan, cel care a lansat racheta din ordinul lui Henry
este acelaşi tip care ne-a scos de pe drumul din Virginia.
Bine, mă voi interesa. Succes, Annie.
Pune-ţi centura. O să fie o călătorie lungă.
Anunţă-mă dacă oboseşti.
Voi conduce cu plăcere.
Alo, ar trebui să-mi ţii companie, ai uitat?
Da.
Despre ce vrei să vorbim?
- Povesteşte-mi despre tatăl tău. - Ce vrei să ştii?
Care e cea mai îndepărtată amintire a ta despre el?
Cred că aveam vreo patru-cinci ani
când a venit în Columbia.
Îmi amintesc că eram pe plajă toţi trei.
Şi el îmi povestea despre locurile în care a fost
şi despre locurile pe care voia să mi le arate.
Îmi amintesc cum o privea pe mama.
O adora.
Totodată era o gravitate în el.
De parcă avea o imensă greutate pe umeri.
Atunci credeam că e doar un american arogant, dar nu.
Acum ştiu fiindcă...
o văd în ochii mei când mă uit în oglindă.
Odată ce-ai decis să faci ceea ce facem noi,
e imposibil să mai fii vreodată lipsit de orice grijă.
Îmi lipseşte senzaţia aia. Ţie nu?
- Îmi pare rău, Teo. - Pentru ce?
Nu trebuia să te împiedic să-l omori pe Henry.
- Am făcut o greşeală. - Eu ar trebui să regret.
O femeie frumoasă îmi spune că nu vrea să mă piardă
şi eu tot sar de pe acoperiş?
Trebuie să fiu complet nebun.
Nu sunt foarte sigur de ceea ce ştii sau nu,
dar lucrurile nu stau bine pentru iubita ta.
Lansatorul era în posesia lui Stavros când acesta a fost ucis
şi amprentele lui Annie sunt peste tot, figurat vorbind.
Vrei să ajungi undeva cu asta? Dacă nu, eu mă întorc la lucru.
Nu ai la ce să te întorci, Auggie. Tu şi Annie sunteţi reevaluaţi.
Până n-aud asta de la Joan, am să presupun că spui prostii.
Tocmai am auzit-o de la director... acum două minute.
Şi de ce-ai venit aici? Să-mi faci în ciudă?
De partea cui eşti?
Ar trebui să mă cunoşti mai bine.
Eu nu sunt de partea nimănui.
BAZA MILITARĂ SCHWEINFURT GERMANIA
Mă numesc Annie Walker.
Directorul serviciului clandestin trebuia să...
Mulţumesc.
Aici! Aici!
M-a sunat Joan. Am venit cu primul avion.
Pune-ţi braţul pe umerii mei, amice.
- Mă bucur să te văd. - Te vei face bine.
Sunt Arthur Campbell, fost director în CIA
şi ofiţer în marina militară. Avem nevoie urgentă de ajutor.
- A fost împuşcat în picior. - Are femurul zdrobit.
- Pune-i perfuzia. - Pregătiţi sala de operaţii. Urgent.
- Cine este pacientul? - Teo Campbell, este fiul meu.
- Am făcut-o lată, nu-i aşa? - Nu, aici sunt medici buni.
Cred că zilele mele ca spion sub acoperire s-au cam terminat.
Nu-ţi face griji acum. Să te faci tu bine.
Crezi că-mi găseşti ceva de făcut în Washington?
- Categoric! - Da?
Foarte bine.
Annie, nu-ţi pot mulţumi îndeajuns pentru că mi-ai adus băiatul înapoi.
Annie?
De ce-ai părăsit baza?
- Joan aranja să te aducă aici. - Nu ştiu în cine pot avea încredere.
Henry are prea mulţi aliaţi pe care nu-i cunoaştem.
E posibil să nu aibă chiar atât de mulţi.
Calder nu lucrează pentru Henry.
- Eşti sigur? - Da.
Oare Calder ne va crede?
Nu ştiu. Vino şi spune-ţi povestea, Annie.
E cuvântul tău împotriva spuselor lui Henry. Adevărul va triumfa.
Ştii că Henry a rămas în Frankfurt
timp de 36 de ore în drum spre Copenhaga?
- Şi? - De ce-ar fi făcut asta?
Sunt curse din oră în oră.
S-a întâlnit cu cineva şi am să aflu cu cine.
Annie, Interpolul ţi-a aflat identitatea.
- Eşti căutată. - Nu-i nimic, ştiu ce să fac.
- Cum pot să dau de tine? - Te sun când fac rost de telefon.
- Bine. - Auggie...
mă bucur să-ţi aud vocea.
Şi eu mă bucur s-o aud pe-a ta.
Când toate astea vor trece, poate ne luăm concediu şi mergem undeva.
- Să mergem undeva? - Ce zici de Galapagos?
Unde nu ne poate găsi nimeni. Unde nici nu caută nimeni,
în afară de releele militare, dar ele au fost redirecţionate
pentru a aduna date despre eroziunile zonelor de coastă.
Annie, mai eşti acolo? Annie?
Mai eşti acolo?
Trebuia să fiu şi eu în elicopter. Aceia sunt prietenii şi colegii mei.
Nu pot decât să ofer condoleanţe familiilor
celor care astăzi şi-au pierdut viaţa.
Ştiu cât este de greu să nu vrei să explodezi de furie.
Deseori am găsit consolare în Biblie.
Îmi pare foarte rău.
Epistola către romani 12:19.
"Nu vă răzbunaţi singuri, preaiubiţilor,"
"ci lăsaţi loc mâniei lui Dumnezeu,"
"căci este scris..."
"A mea este răzbunarea."
Traducerea şi adaptarea: Cornelia şi BlackAmber
Comentarii pe www.tvblog.ro