Nu-mi place quinoa. E prea grăunţoasă.
Nu e cereală. E o chenopodiacee.
- Nu-mi plac "kinopadaceele". - Chenopodiacee.
Quinoa e înrudită cu sfecla, spanacul şi amarantul.
Amarant?
Da, pune-l şi pe ăsta în topul listei mele cu "a nu se servi".
- Te-ai răzgândit? - Nu mai pot să dau înapoi.
Dr Nolan ne-a rugat să facem prezentarea asta acum şase luni.
Şi, da, nu-mi face plăcere să mă gândesc la Hoyt.
Criminalii în serie aleg persoane complet străine.
Cum am reuşit să-l găsesc pe acela care a avut ceva personal?
Tu ai fost o provocare unică pentru cineva ca Charles Hoyt.
Şi tu zici că a fost un compliment că a încercat să mă omoare pe mine?
Presupun.
- Să recapitulăm prezentarea. - Bine.
Două scene în "căsuţa însângerată".
Prima e la conacul West Roxbury, unde am găsit cadavrul lui Martin Yeager.
Soţia lui, Gail, dispăruse, dar am găsit şi urme ale unui alt cadavru
şi, în cele din urmă, am descoperit trupul lui Gail într-o zonă îndepărtată.
Ce s-a întâmplat?
Mi-am adus aminte de motilitatea spermei găsite pe trupul ei.
Da, nu-i aşa? Nu e suficient de rău că e criminal în serie.
Nu, nu. Poate fi şi necrofil.
Ura! Un simpozion de trei zile
unde putem să retrăim patru ani de coşmar.
Doar dr Nolan putea să mă convingă să fac aşa ceva.
- Ai terminat-o? - Da, m-am străduit, dar cred
că şi ea a făcut o treabă foarte bună de criminalistică.
Da, şi eu am făcut. A vândut 100.000 de exemplare până acum.
America îi adoră pe criminalii în serie.
- Poţi să deschizi tu? - Da.
Dr Nolan! Mulţumesc. Vă rog, intraţi.
- Mă bucur să vă văd pe amândouă. - Bine aţi venit!
El e asistentul meu pentru cercetare, Jack Roberts,
şi agentul meu publicitar, Tim Felding.
Încântat să vă cunosc, detective, doctore.
Am auzit foarte multe despre voi.
Am fost împreună şase luni, în turneul meu pentru carte.
Tim îmi face pe plac ascultându-mi poveştile.
Nu chiar îţi fac pe plac.
Există un motiv pentru care cartea ta e un best-seller.
Felicitări pentru succes!
Mulţumesc, dar aş fi bucuroasă să mă întorc la cercetările mele.
Aţi vrea să rămâneţi cu noi la cină?
Foarte drăguţ din partea voastră, dar trebuie să dau nişte telefoane,
să preîntâmpin orice controversă privind prezentarea din seara asta.
Crezi că va fi controversată "căsuţa însângerată"?
Am avut cereri din partea presei s-o acoperim.
Mă îngrijorează gândul că ar putea părea un pic nejustificat pentru nespecialişti.
Să spunem presei că este un instrument puternic de pregătire pentru investigaţii.
Ce mod frumos de a o întoarce din condei.
La ce oră să venim să te luăm?
- Putem să te ducem noi. - Mulţumesc. Sunteţi foarte amabile.
- Super. Ne vedem acolo. - Minunat.
Noul meu rol de autor de cărţi mi-a adus şi un anturaj.
Păi, cui nu-i place un anturaj?
E delicios!
- Excelent, chiar şi quinoa. - Mulţumesc.
Dr Nolan, ce este psihiatria judiciară, mai exact?
E o ramură a medicinei care se concentrează
pe intersectarea legii cu bolile mintale.
Şi de ce te-ai decis să te specializezi în criminalii în serie?
- Mamă. - Nu-i nimic. Sunt întrebată de multe ori.
În timpul rezidenţiatului meu în psihiatrie,
mi-a fost trimis pentru tratament un băiat de cinci ani.
De ce? Ce păţise?
- Mamă! - Vreau să ştiu.
- Îşi strangulase căţeluşul. - Un copil de cinci ani?
Da. Vezi? Tommy nu e chiar atât de rău, la urma urmei.
- Nu e amuzant. - Bine.
Dar ce te-a făcut să te concentrezi pe ăştia trei?
Sunt nişte exemple potrivite.
Charles Hoyt a fost un student la medicină remarcabil,
- ceea ce este neobişnuit. - De ce?
Cei mai mulţi criminali în serie au o inteligenţă medie.
Da, ca ăştia doi... Gilbert Dean Reeder era camionagiu.
David James Johnson era însurat şi avea doi copii.
Deci, avea familie? Asta nu e neobişnuit?
- Nu, nu chiar. - Cum e posibil să nu ştie soţia lui?
Nu toţi criminalii în serie sunt inadaptaţi social sau monştri, mamă.
Din păcate, sunt atât de normali încât se ascund la vedere.
De aceea sunt foarte greu de oprit.
Ar trebui să mergem.
De ce nu pot să merg cu voi?
Ţi-am spus, e doar pentru oamenii legii.
Chiar şi mie mi se pare tulburătoare "căsuţa însângerată".
Pare reală, mamă.
Tehnicienii de la criminalistică au pus în scenă nişte manechine.
- Cum fac manechinele să pară reale? - Ai fi surprinsă.
Elimină un gel sintetic ca sângele. Nu e plăcut.
Bine. Cine se gândeşte la lucrurile astea?
RIZZOLI & ISLES Sezonul 4  Episodul 9
Traducerea: Cornelia, Relic @ titrări.ro şi BlackAmber @ subteam
Suntem de acord cu definiţia criminalului în serie...
trei sau mai multe crime... dar nu am căzut de acord
asupra tehnicilor de investigare.
Şi de aceea ne aflăm aici. În această seară, vom începe cu...
Detectiv Jane Rizzoli şi dr Maura Isles.
Dacă aţi citit cartea mea...
...ştiţi că cele două au jucat roluri esenţiale
în capturarea criminalului în serie Charles Hoyt.
Mulţumesc. Mă bucur că suntem aici.
Stoparea seriei crimelor lui Hoyt
a devenit ceva foarte personal pentru mine.
În timpul investigaţiei, Hoyt a căpătat o obsesie pentru mine
şi a încercat să mă omoare de mai multe ori.
Adevărul este că e greu să vorbeşti despre asta.
Mă bucur că e mort...
fiindcă nu mai poate ucide pe nimeni, niciodată.
- Dar nu voi înceta să mă întreb de ce. - Ştim că 70% din criminalii în serie
au fost maltrataţi în copilărie, iar 60% au leziuni cerebrale.
Dar mai ştim, de asemenea, că fiecare societate îi are.
În seara asta, ne vom concentra nu pe "de ce", ci pe "cum"...
Cum efectuăm investigaţia.
Ceea ce urmează să vedeţi e reconstituirea unei scene a crimei.
Este ceea ce noi numim "căsuţa însângerată".
Vă vom arăta cum analizăm detaliile criminalistice
ale uciderii lui Martin Yeager şi a soţiei sale, Gail.
Când am ajuns la locul crimei, pe care urmează s-o vedeţi,
Martin Yeager era legat cu bandă adezivă şi măcelărit,
iar soţia lui, Gail, era dispărută.
Această ceaşcă era una dintre semnăturile lui Hoyt.
O punea pe unul dintre genunchii bărbatului şi...
şi o folosea ca pe un dispozitiv de avertizare.
Nu ţi se pare un pic prea real?
- Ce se întâmplă? - Nu ştiu.
Scuzaţi-ne doar o clipă, vă rugăm.
Pare real fiindcă e real.
Cel care a făcut asta a vrut să ajungă la noi...
- A vrut să ajungă la noi toţi. - A funcţionat.
- Jenkins. - Ce-ţi trebuie?
Ţine-i pe toţi la cel puţin 3 metri depărtare de scenă, bine?
E scena unei crime, chiar dacă sunt toţi poliţişti.
- S-a făcut. - Mersi.
- Bună. - Bună.
- Te simţi bine? - Da, da.
Ce-ai obţinut de la paza campusului?
Păi, au zis că e un simpozion al poliţiştilor,
deci nu mai era nevoie de pază suplimentară.
- Au înţeles greşit. - Da.
- Dar cine are acces? - Sala e întotdeauna deschisă.
Bine, spune-le poliţiştilor să nu lase pe nimeni să plece.
- Oamenii ăştia sunt toţi poliţişti, Jane. - Acum sunt toţi suspecţi.
În regulă.
Ai avut dreptate... amândoi sunt tehnicieni criminalişti din BPD.
Le-am găsit uniformele şi insignele în spatele scenei.
Kent Williams. June Ferguson...
Nu-l recunosc pe niciunul. Tu îi recunoşti?
- Nu. - Ce e în cutie?
Recuzita pe care o aduseseră ca să decoreze scena crimei.
Bine, vom avea nevoie de filmările de supraveghere.
Am sunat deja. Trebuie să sosească.
Ce înţelegi din chestia asta?
Toţi de aici au avut experienţe cu criminali în serie.
Asta e un fel de tachinare...
De genul: "pot să fac asta, iar voi nu mă puteţi opri".
- Miroase a Hoyt, nu-i aşa? - Da... nu sunt sigură.
Dar cum e cu ceaşca, Jane?
E acelaşi model ca la locul uciderii soţilor Yeager.
E vreo ceaşcă în cutia cu recuzită?
Da.
Înseamnă că ucigaşul şi-a adus-o pe a lui.
Există 100.000 de exemplare ale cărţii răspândite peste tot.
E vreo poză cu ceaşca în carte?
Chiar aici.
Da, poţi să identifici modelul.
Deci, cine are cartea ar putea să reproducă ceaşca.
Da, ar putea să nu aibă nicio legătură cu Hoyt.
Deci cu câţi ne confruntăm?
Cu 8.000 de studenţi ai universităţii, 950 de cadre didactice şi angajaţi?
- Şi cu toţi aceşti poliţişti. - Poţi să apreciezi ora decesului?
Le-am măsurat temperatura internă.
Ambii aveau 35 de grade Celsius. Au murit acum vreo două ore.
Hai să-ţi arăt ceva acolo.
Arată ca o arsură.
Hoyt folosea o armă cu electroşocuri. Asta nu e de la aşa ceva.
Am găsit un semn identic pe braţul bărbatului.
E o arsură sau o marcare?
Jane!
Du-te să vorbeşti cu ea. Poate ne va ajuta cumva.
Ce-ar trebui să fac?
Detectivii cred că ar trebui să continuăm simpozionul.
- De ce? - Suspectul ar putea fi aici.
Crezi că ar putea face parte din comunitatea oamenilor legii?
Mă întrebam cum ar trebui să răspund presei.
Ar trebui să-l laşi pe purtătorul de cuvânt
- să se ocupe de asta. - Am văzut atâtea poze înfiorătoare
şi filme de la scenele crimelor, dar niciodată n-am văzut...
Dr Nolan, te simţi bine?
- Doctore, stai jos. - Nu, nu, mă simt bine.
- N-am nimic. Doar că... - Vrei nişte apă?
Nu, nu. Îi cunoşteam pe tehnicienii criminalişti, June şi Kent.
Eu le-am cerut să facă asta. Mă simt responsabilă.
Nu, nu eşti responsabilă.
Nu-mi vine să cred că noi savuram cina când se întâmpla asta.
Dr Nolan, ştiu că e greu, dar vom avea nevoie de ajutorul tău.
Organizat, controlat, a ales victime la întâmplare, fără frică.
Fiindcă a omorât doi angajaţi ai poliţiei la un simpozion despre criminali în serie.
Deşi, dacă nu e a treia crimă, practic, nu e un criminal în serie.
Punerea în scenă teatrală arată că vrea să se joace.
- Cu noi. - Asta înseamnă că va continua.
- Crezi că va fi mai mult de-atât? - Da, cred.
Arsurile sunt semnificative.
Niciunul dintre ucenicii lui Hoyt nu şi-a adăugat propria semnătură.
Cei de la prelevarea urmelor fac o analiză completă a cadavrelor.
Nu voi putea face autopsia până mâine,
dar voi putea să-ţi spun mai multe despre arsuri.
Putem să aşteptăm jos, dacă nu aţi terminat.
Aş putea să mă întorc la hotel?
Desigur. Mulţumesc mult pentru ajutor.
Ne-am uitat la toate filmările de supraveghere.
Nu există camere care să monitorizeze sala.
Am încercat să urmărim fiecare persoană care era în campus la ora crimelor.
- Ar fi câteva mii. - Da.
Am comparat datele de identitate ale poliţiştilor
cu cele din registrul de la simpozion.
Toţi sunt cei care pretind că sunt. E ora 2:00. Să mergem acasă.
Foarte bine.
- Poţi să stai cu mine în noaptea asta. - Nu. Nu-i nevoie.
- Nu e el, Maura. - Ştiu, totuşi e stresant.
Vreau să merg acasă, să fac o baie şi să-mi mângâi căţelul.
Trebuie s-o supraveghez pe Kojak. Are pui.
Kojak şi-a făcut schimbare de sex?
Putem să ne revedem aici peste şase ore?
Salut, Jo!
Ai lătra ca nebunul dacă ar fi cineva aici, nu?
Nu poţi să dai din coadă şi să te împrieteneşti cu un om rău, nu?
De acord, Jo. Reacţionez exagerat, aşa-i?
Vino încoace, scumpo.
În zilele ca asta de azi, cred că mi-aş dori să fiu în locul tău.
Bună, Jane!
Îmi pare rău că trebuie să te trezesc.
Cauţi asta?
Intră.
- Aş vrea să-l cunoşti pe Theo. - Da.
Ţi-am spus vreodată cum am învăţat să ucid?
Primul meu căţel se numea Rascal.
Ştii despre ce am vorbit, nu?
Încă îmi amintesc de prima dată,
când i-am putut simţi pulsul lui Rascal când sângele era pompat.
Ştii ce am făcut, Jane.
Nu poţi... nu.
Nu!
Jo, vino aici.
Îmi pare rău, scumpo.
Îmi pare rău.
Maura, e cineva la uşă.
E Jane. Tocmai a sunat.
Bună.
- Mulţumesc. - Da.
Bună, mamă.
Tocmai am avut un coşmar groaznic.
- Despre ce a fost? - Aş prefera să nu spun.
Stai jos. Vrei nişte ouă?
Nu... doar cafea, te rog.
Mersi, mamă.
Voiam să ştiu dacă am sindrom posttraumatic.
- Nu ştiu, nu sunt expertă. - Dar te-ai gândit la asta.
Oricine a trecut printr-o traumă ca tine cu Hoyt
ar suferi de sindrom posttraumatic.
Credeam că se vor opri coşmarurile până acum.
Cel puţin 75% din oamenii ce suferă de sindrom posttraumatic au coşmaruri.
- Atunci sufăr şi eu? - N-am spus asta.
Poţi uita de asta?
De fapt, nu. Nu uita de asta.
E ceva numit terapie prin repetiţia imaginilor.
Revezi visul, Jane, dar îi schimbi finalul.
Pot face asta. Dar e aşa real.
Parcă însemna... Crezi că însemna ceva?
Ştiinţa ce stă la baza visului nu e bine statornicită.
Maura, vreau doar părerea ta. Nu trebuie să fie ceva recunoscut ştiinţific.
Temele şi modele visurilor îţi pot spune ceva
ce cortexul frontal ignoră când eşti trează.
Ia-ţi concediu medical o zi.
Pune-i pe sergentul Korsak şi detectivul Frost să se ocupe.
Te rog, scumpo, opreşte-te.
Uită-te la tine.
Ştii că nu pot face asta, mamă.
Nu s-au găsit probe
pe banda adezivă, pe haine sau pe cadavru.
Păcat.
- Vezi modelul arsurii? - Da.
E un model similar în arsura bărbatului.
Crezi că ucigaşul a folosit acelaşi obiect să-i însemneze?
E posibil. Iau modelul ambelor arsuri.
Îl pun pe Frost să verifice descrierea ambelor arsuri
în baza de date. Dar nu-mi fac speranţe.
O să primim ca rezultat pe oricine a fost ars vreodată cu ţigara.
- Ai găsit ceva? - Nu. Încă se usucă.
- Sper să primesc negativul unui negativ. - Un ce?
O arsură e imprimare negativă, un latex e...
Negativ-negativ. Am înţeles. Treci la partea în care-mi spui ce i-a ars.
Cred că e bine că ai început să înţelegi trauma.
Ştiu că am deschis o conservă de viermi cu sindrom posttraumatic azi. Ce...
- Putem să nu vorbim despre asta? - Nu, reacţia ta e normală.
Ai vorbit cu dr. Nolan azi?
Ar trebui să-i punem pe participanţii la simpozion să dea un test de personalitate.
Toţi poliţiştii l-au dat. Şi eu.
Se cere la înnoirea legitimaţiei.
Dacă ucigaşul e poliţist, a dat testul,
ceea ce înseamnă că va şti ce facem şi va încerca să păcălească testul.
Da, dar plănuiesc să compar rezultatele noastre cu cele de la dosar.
Bună idee.
- Nicio urmă nu e foarte clară. - Patru negative.
Fir-ar.
CSRU n-a găsit nimic la locul crimei.
Nimic? Nici fire de păr sau amprente?
Nici salivă, sânge, nimic. E foarte ciudat.
Nimeni nu e aşa bun de prima dată.
E un mod stupid de a rezolva o omucidere dublă.
Câte ai adunat?
59. Toţi de pe listă au dat testul. Ar trebui să primim 120.
- Şi ai confirmat identitatea? - Da, mi-au arătat legitimaţiile.
Am lucruri mai bune de făcut. Ai zice că şi ei au.
Dacă-ţi face cineva probleme, să-mi spui.
Mă descurc cu tipii ăştia.
De ce ar reface ucigaşul crimele Yeager?
Întrebarea asta m-a ţinut trează toată noaptea.
Sunt categorii diferite de criminali în serie.
El pare să caute fie senzaţia pe care i-o dă crima, fie caută puterea.
Dacă pic testul tău, caut senzaţia sau puterea?
Mulţumesc, detectiv Fletcher.
În Pittsburgh, n-am face pe noi dând teste de personalitate poliţiştilor.
I-am pune să ne ajute, probabil că am şi avea pe cineva în arest.
- Mulţumesc pentru sfat. - Oricând.
Poftim cartea de vizită. Mă suni când eşti gata să rezolvi asta.
Grandomania e caracteristică psihopatiei.
Abia aştept să-i punctez testul detectivului Fletcher.
I-am identificat pe aceştia trei... detectiv Mike Clemens, din Omaha,
detectiv Reggie Jones, din New York,
şi el... detectiv Chuck Fletcher, din Pittsburgh.
Toţi sunt evazivi,
au răspunsuri neconcludente şi sunt defensivi.
- Au încercat să păcălească testul? - Aşa credem.
Am comparat testele noastre cu cele de la dosarul lor.
Aşa au fost prinşi, când încercau să le păcălească.
În toate trei am găsit punctaj mare pentru ego, ostilitate,
dar şi absenţa empatiei.
- Sunt psihopaţi. - Sau sociopaţi.
Ar trebui să fac mai multe teste.
E destul ca să-i adunăm şi să-i interogăm.
Detectivul Frost a aflat ceva din căutarea în VICAP când a verificat arsurile?
Peste o mie de rezultate. Nu e de ajutor.
- Jane e în regulă? - Da, tu?
Da, ne ştii poveştile.
Probabil mi-ai citit declaraţiile.
Da, trebuie să fi fost greu şi pentru tine.
Ai salvat-o pe detectiv Rizzoli de Charles Hoyt.
Da. Cea mai rea noapte din viaţa mea.
Îmi doresc să-l fi ucis pe ticălos.
Mersi.
Clemens şi Jones sunt la un seminar la simpozion.
- Chuck Fletcher nu s-a înscris. - Ai văzut dosarul lui Fletcher?
Da, îl am aici. E veteran de 15 ani
cu multe bile negre la dosar.
45 de plângeri pentru uz excesiv de forţă? E mult.
I s-a refuzat o promovare recent.
A primit avertizare pentru c-a băut în timpul serviciului...
Criminalii în serie uneori se şi droghează.
Trebuie să-l găsim pe Chuck Fletcher.
Sergent Korsak.
Ne ocupăm noi. Adu-o pe Jane.
Au găsit un cadavru în campusul BCU.
Tomberonul acela e golit regulat?
- O să aflu. De ce? - Mă gândeam
că cel care a scăpat de cadavru voia să aibă un impact maxim.
Criminalul ştia că tomberonul e mutat şi toţi vor avea parte de un spectacol bun.
- Tipul mort e un poliţist. - Ce?
- Cred că nu e Chuck Fletcher. - Ai dreptate, Jane.
Tomberonul a fost golit la 10:05, exact când se ieşea de la curs.
Hai să tragem o privire asupra cadavrului.
Înjunghiere. O rană sub plexul solar.
- Uită-te şi la încheietura sa. - E aceeaşi arsură.
- Cineva l-a ademenit aici. - De asta arma e încă în toc.
Fie îşi cunoştea criminalul, fie nu se temea de el.
Are răni la ambele urechi, iar cele de la ochi
par să fie făcute postmortem.
Să nu vezi rău, să nu auzi rău, să nu vorbeşti de rău.
- Dumnezeule. - Ce e?
Al doilea criminal la care a făcut profilul dr. Nolan...
asta le-a făcut victimelor.
Crezi că ucigaşul în serie se foloseşte de cartea mea?
Nu ştiu.
- Se poate să fie direcţionat spre mine? - Nu sunt detectiv...
N-am familie şi nu m-a ameninţat nimeni.
Toate trei victimele aveau legătură cu poliţia şi cu simpozionul.
Dar ce părere ai de aspectul copiatului?
Criminalilor în serie le place să-şi pună în practică propriile fantezii.
Exact. De ce ar pune în practică fantezia altcuiva?
Cu excepţia arsurii, ucigaşul doar recreează crimele.
Poate că spune "ai rezolvat asta prima dată,
dar n-o vei face şi a doua oară."
Ne lasă o provocare.
Al treilea criminal din cartea ta e David James Johnson.
Poate urma asta? Pare a fi omul de familie perfect.
Nu? Îşi lega de victimele de un zid.
Le băga cuţite, cuie sau bisturie în mâini şi picioare,
de obicei când încă erau în viaţă.
4% din populaţie e fie sociopată, fie psihopată.
Din fericire nu sunt toţi ucigaşi în serie.
Şi cred că poliţia serveşte ca inhibitor.
E puţin probabil. Criminalii în serie sunt impulsivi,
nu se tem de consecinţe.
- Jane, sunt eu! - De ce ţipi?!
Nu vreau să te sperii.
- Ce faci aici? - Stau peste noapte.
Ce... nu, Frankie. Nu-mi amintesc să te fi invitat.
Un nebun a ucis trei poliţişti în ultimele 24 de ore.
Nu dorm singur la noapte. Şi nici tu.
- Nu dorm cu tine. - Haide.
Dacă ţi s-ar întâmpla ceva, n-aş putea să mi-o iert.
Nu mi se va întâmpla nimic.
- Ia-ţi o bere, te rog. - Mersi. Am una.
Jane, sunt doar eu!
- Am adus nişte mâncare. - Bună, mamă.
- Bună, Frankie. - Bună, mamă.
Lasă-mă să ghicesc...
eşti aici să te asiguri că nu mă prinde Bau-Bau?
Da, pentru asta sunt mamele.
Cine vrea nişte lasagna?
Dar putem începe cu nişte... ciocolată!
- Mereu iei primul! - Eu vreau inimile.
Frankie... bine. Îţi dau inimile.
Îi iau modelul arsurii.
Să sperăm că e un negativ-negativ mai bun de data asta.
Să nu anticipăm, dar cred că da.
Văd ceva.
Par a fi şerpi pe un băţ. Alea sunt aripi?
Cred că poate fi toiagul lui Esculap, care e des confundat cu Caduceul.
Cine ar fi confuz?
Caduceul are doi şerpi
încolăciţi în jurul bastonului lui Hermes, cu două aripi.
- Da, cine nu ştie asta? - Ai fi surprinsă.
Esculap era un medic grec din Antichitate,
iar simbolul are un singur şarpe, ce se încolăceşte pe un toiag.
- Simbolul medical? - Da.
Maura...
Crezi că June şi Kent au fost arşi de acelaşi lucru
care a lăsat urma pe Chuck Fletcher?
Cred că toţi au fost arşi cu un obiect
care are aproximativ 1,9 pe 1,5 centimetri.
Asta e semnătura lui.
S-o verificăm în VICAP.
Şase rezultate cu arsuri
care arată aproximativ ca cele de pe victimele noastre.
Maura, s-a folosit acelaşi obiect la însemnarea lor?
Arsurile par similare, dar imaginile nu sunt bune.
- Nu pot fi sigură. - Prima crimă a fost în 1988.
A mai fost o crimă cu aceeaşi arsură abia în 1999.
- De ce s-ar fi oprit 11 ani? - Criminalul poate a fost închis.
Mulţi criminali în serie se opresc perioade lungi.
Frost, scoţi dosarul primei crime?
E o crimă dublă... un pediatru remarcabil din Cleveland şi soţia sa.
Dr Sheppard Appleton şi soţia lui Susan
au fost împuşcaţi mortal în timpul unui jaf.
Fiica lor a supravieţuit ascunzându-se într-un dulap.
Deci primele victime n-au fost poliţişti.
- Şi celelalte patru crime? - N-au legătură cu poliţişti.
- Ce mai ştim despre crima dublă? - El a primit două gloanţe în piept.
Ea a primit unul în abdomen,
s-a târât, dar a primit încă cinci gloanţe de la distanţă mică.
Se poate spune "supraomor"? Deci pot sau nu pot să aibă legătură.
Dacă au legătură, atunci ucigaşul a trecut de la pistoale
- ...la crime în serie la indigo. - Nu e ceva nemaiauzit
ca un criminal în serie să-şi schimbe modul de operare.
Dacă niciuna din cele şase crime n-are legătură cu cele trei ale noastre?
Ne întoarcem de unde am plecat.
Sigur nu vrei nimic? E o secţie de poliţie, dar mâncarea e bună.
Nu, nu-i nevoie, mulţumesc.
Jack a făcut DVD-uri cu toate interviurile mele.
- Mulţumesc, Jack. - Ne întâlnim afară.
Sper să-ţi fie de ajutor. Nu-mi imaginez cum,
- ...dar poţi să te uiţi peste ele. - A spus vreunul din cei trei bărbaţi
că ar fi comunicat cu cineva din afară?
Nu cred. Dar ştiu că toţi au primit scrisori de la admiratori.
Asta n-o mai înţeleg. Ai copii ale scrisorilor?
- Nu, îmi pare rău. - Sunt un om simplu. Nu-mi pasă de ce.
Vreau doar să-i opresc.
M-am gândit la cum a fost ademenit detectivul Fletcher după tomberon.
- Serios? - Vreau să am confirmarea mai întâi.
Dar pot să arunc o privire în zonă în drum spre seminarul de la ora 16:00.
Aş vrea să merg cu tine.
Alarma pentru câini. Am o nouă serie de pui.
Mama nu-i părăseşte. Din fericire stau aproape. Ne vedem acolo.
Ce-ar fi să-l trimit pe Jack înainte să-mi pregătească prezentarea?
Şi putem să trecem pe la tine şi apoi să vedem tomberonul.
- Nu vreau să te încetinesc. - Câinele meu a murit înainte de turneu.
M-aş simţi bine să mângâi un animal astăzi.
Să mergem. Frankie, duci tu DVD-urile sus?
- Sigur. Eşti la rând la căţeluşi? - Da.
- Instrucţiuni? - Jane şi Frost ştiu ce să caute.
Căutăm orice fel de menţiune
- ...despre cineva din afară. - Bine.
Jane, lasă-mă pe mine să ascult interviurile lui Hoyt.
Nu-i nevoie. Mă descurc.
Te rog, spune-mi despre trecutul familiei tale.
Aş vrea să ştiu amănuntele primului omor pe care l-ai înfăptuit.
Aşa că hai să ne întoarcem şi să-mi povesteşti prima ta crimă.
Aş vrea să-ţi pun întrebări despre detectivul Rizzoli.
Ador să vorbesc despre detectivul Rizzoli.
Nu fii geloasă.
Şi noi doi avem o relaţie specială, Victoria.
Spune-mi de ce o placi atât de mult.
Îmi place atât de mult gâtul tău. E atât de frumos.
Şi sânii tăi...
atât de fermi.
Spune-mi, Jane, ce ţi-ar plăcea să-mi faci?
Mi-ar plăcea să-mi iau arma,
să ţi-o bag în gură şi să apăs pe trăgaci.
Te simţi bine?
Armele sunt atât de impersonale. Suntem medici cu pregătire, Victoria.
- Şi Sheppard a fost. - Sheppard?
Gândeşte-te puţin ce splendid ar fi fost
să simţi pulsul lui Sheppard pe măsură ce i se scurgea sângele.
Şi al lui Susan, când se târa...
Hoyt a ştiut de crimele din Cleveland.
- Crezi că el le-a comis? - Nu.
Ar fi fost imposibil. El făcea instrucţie la Fort Stewart.
Aceste crime sunt cheia.
- Acelea sunt toate fotografiile? - Tocmai am primit încă una.
Dumnezeule! Măreşte zona încheieturii stângi.
Îi vezi butonul de la cămaşă?
Simbolul medical. Ăsta trebuie să fie, Maura.
E de dimensiunea potrivită şi ar lăsa o urmă similară.
Unde-i celălalt buton? Frost, arată încheietura dreaptă.
Nu-i acolo.
- Vrei mentă? - Sună delicios.
Ce avem noi aici?
Cel maro e Starky şi cel mic şi alb e Hutch. Sunt de la adăpost.
- Nu eşti căsătorit? - Nu.
Am avut trei soţii şi niciuna nu m-a privit aşa cum o fac câinii mei.
Mă cred cel mai grozav om care a existat vreodată.
Întotdeauna se bucură să mă vadă, nu-i aşa, băieţi?
Mamei îi e foame.
Alăptatul consumă multe calorii. Vino.
Fiica lor Tory
a fost dusă la spitalul local şi tratată, fiind în stare de şoc.
S-o găsim şi să vorbim cu ea.
În declaraţia de la poliţie spune că nu l-a văzut pe criminal.
Poate că l-a văzut şi a fost prea speriată să spună.
Născuse de curând.
- Cine? Soţia? - Fata de 14 ani.
Asta a reieşit din examenul medical.
Poliţiei n-a spus nimic.
Nu. Nu e consemnat în registrele spitalului că ar fi născut.
Tatăl ei a fost pediatru. Poate a născut acasă.
- I s-au tratat vreodată oasele rupte? - Da. Nu numai o dată.
- Dar n-au fost depuse plângeri? - Nu.
Vezi dacă dr Appleton a avut privilegii la spitalul în care a fost tratată Tory.
A avut.
Deci toţi cei care au îngrijit-o pe fiica lui au lucrat pentru el.
De asta n-au fost reclamate maltratările.
Cred că ai dreptate, Charles.
Cuţitele şi bisturiele sunt mai satisfăcătoare.
Poate din cauză că a fost prima dată la mine.
- Eram încă tulburată. - Da, trebuia să te distanţezi.
Ţi-ai asumat un mare risc dându-ne interviurile.
Nu chiar. Colegii tăi nu vor reuşi să asambleze puzzle-ul meu complicat.
Tu ţi-ai omorât părinţii. Şi ai reînceput după 11 ani?
- La facultatea de medicină? - Da.
După ce am citit despre crimele nerezolvate
care s-au dovedit a fi opera lui Charles Hoyt.
Atât de organizată, de controlată, de meticuloasă.
- De ce eu? - Eşti un "om simplu".
Vii acasă zilnic la ora 15:30 să hrăneşti căţeaua care alăptează.
Jack va începe, iar eu voi reuşi să ajung la simpozion până la 16:00.
Cu alibiul meu, unul şi pentru Jack, nimeni nu mă va bănui.
Te gândeşti la tine ca la o parte din sistem, sergent?
Nu înţeleg ce mă întrebi.
Ai interogat vreodată o adolescentă?
- De multe ori. - Şi ce-ai fi făcut dacă fata...
care are, să zicem 14 ani,
ţi-ar fi spus că a fost violată de multe ori
- ...de celebrul ei tată? - L-aş fi arestat.
Mincinosule! Te-ai ascunde după sistem.
Mama mea s-a ascuns după căminul ei perfect şi după soţul ei respectabil...
doctorul Appleton, stâlp al comunităţii.
Ştii cum au explicat lumii naşterea fiului meu?
Cunosc povestea. Te rog, aş vrea s-o aud.
Spune-mi.
Au spus că a fost abandonat în biroul tatălui meu.
- Şi l-au dat spre adopţie. - Îmi pare rău.
Mda...
Bună!
Ştii că poţi desensibiliza un copil făcându-l să se comporte violent?
Are logică. Asta i-ai făcut lui Jack?
Da, când l-am găsit în sfârşit.
Îţi aminteşti că aveai vreo cinci ani şi te-am învăţat să omori un căţeluş?
Da, mamă.
- Îmi amintesc. - Nu-l omorâţi!
N-am venit pentru căţeluş. Am venit pentru tine.
Bine, mulţumesc. Fata de 14 ani care a fost martoră
la omorul părinţilor ei a fost dată în adopţie temporară.
- Ce-i cu privirea asta? - Şi-a schimbat numele
din Tory Appleton în Victoria Nolan.
- E dr Nolan? - Da.
Cum? A fost cu noi când s-au petrecut crimele.
Are partener.
68% dintre femeile care omoară în serie o fac în echipă.
Asta de unde ai aflat-o?
- Din introducerea cărţii. - Ea unde este?
Va fi la simpozion în 30 de minute.
- Korsak nu s-a întors? - Chiar aşa, unde e?
Astăzi o cam lungeşte.
Poate că are parte de iubire nu doar din partea căţeilor.
Ce vrei să spui?
El şi dr Nolan s-au dus acasă la el să hrănească câinele.
Frost!
- Jack, ia bisturiul din oţel carbon. - Bine.
- L-ai instruit bine. - Nu-i aşa?
Îl las pe el să le facă pe ultimele trei.
- Câte aţi făcut împreună? - Nu destule.
- Spune-i ce-am plănuit. - Charles Hoyt prefera să taie
- ...muşchii interosoşi palmari. - Aşa cum a făcut la Jane.
Dar David credea că e mai dureros să desparţi radiusul de ulnă.
- Nu-l pune pe fiul tău să facă asta. - Nu-l pun eu. Îi place s-o facă.
Da, îmi place.
Am atâtea amintiri frumoase cu mama făcând asta.
Nu-i ceva la întâmplare. E personal.
Da, este. Te învinuiesc de ceea ce-a păţit Charles.
Un mic ajutor!
I-ai scurtat opera. Mai avea atâtea de făcut.
E timpul. Jack, dă-mi arma lui.
Charles m-a învăţat că pistoalele distrug experienţa.
- Câte? - Omoruri? Nu-i frumos să numărăm.
Nu le marcăm pe toate. Ar fi prea uşor.
- Dar pe tine te vom marca. - Nu încă!
- Ia bisturiul. - Da, cunosc ordinea.
Oţel carbon...
De ce o laşi să-ţi spună ce să faci?
Nu-mi spune ea ce să fac.
- Nu mai pierde timpul, Jack. - Scuze, mamă.
Şi eu credeam că o faci de unul singur.
Evident. Ai fost la locul crimei. Mi-ai văzut lucrarea.
Nu. Am văzut că mama ta îţi spune ce să faci.
Mâinile lui, Jack. Acum.
- Bine! - Câţi ani ai? 25?
- O laşi pe mama să-ţi spună ce să faci? - Termină!
Eu n-aş putea.
- Taci! - Îmi zici mie sau ei?!
- Am spus să termini treaba! - Taci!
Uite ce-am făcut din cauza ta!
Nu mişca, gunoiule!
- Cheamă ambulanţa. - Te simţi bine?
Nu pentru mine, pentru ei. Sunt cleşti în trusa de scule.
Am nevoie de o ambulanţă pe Dorchester Avenue 6424.
Lăsaţi-l să moară. Întotdeauna mi-a amintit de tatăl meu.
- Du-o de aici, Frost. - Vino.
- Sigur te simţi bine? - Da.
- Dar mă bucur să te văd. - Mereu mi-am dorit să te salvez.
Haide.
Câtă lipsă de afecţiune... Să ne spună să-i lăsăm fiul să moară.
Psihopaţii nu pot lega relaţii.
Bietul copil.
Bietul copil te-a lovit în cap cu o bâtă.
Voia să treacă un bisturiu prin tine.
I-aş fi împuşcat în vintre dacă îmi răneau câinii.
Ne place veranda ta, dle sergent. E drăguţ să ai verandă.
Da, poţi să vezi ce fac vecinii.
- Ai vecini drăguţi? - Da, lângă mine stau trei surori.
- De vârsta ta sau a noastră? - Du-te şi vezi.
Mă bucur să te văd râzând în sfârşit.
Mă bucur că aţi venit. Data viitoare să aduceţi mâncare.
- Acum ne-am grăbit să ajungem. - Bine gândit.
- Noroc. - Mulţumesc.
Traducerea şi adaptarea: Cornelia, Relic şi BlackAmber
Comentarii pe www.tvblog.ro