Din episoadele anterioare...
Derek, nu mai suport!
Sânge de sacrificiu. Suntem într-un Nemeton.
- Ce mi se întâmplă? - Nu ştiu.
De ce nu te întorci cu mine?
Tu, Lydia, eşti doar o fată care ştia prea multe.
Când un druid o ia pe o cale greşită, acesta se numeşte Darach.
Tată?
Toate medicamentele trebuie să fie sigilate în pungile de plastic,
iar pacienţii să le ţină în mâini!
Când aţi evacuat complet încăperea, marcaţi uşa cu un "X" roşu, bine?
Ce naiba se petrece? De dimineaţă, au anunţat la meteo furtuni temperate.
Iar acum spun că deja s-a întrerupt curentul în mai multe oraşe.
- Hill Valley e-n pericol de inundaţie. - Eu locuiesc în Hill Valley.
- Ţi-ai evacuat toţi pacienţii? - Toţi, în afară de Cora Hale.
Îmi spune cineva când o să-mi scoată nepoata de-aici?
Îmi pare rău, dar ea nu era...
- Parcă muriseşi. - Mi se spune des asta.
Derek?
- Derek, unde eşti? - Chiar aici.
Slavă Domnului!
S-a întâmplat ceva la recitalul de la şcoală.
Trebuie să-ţi spun, înainte s-auzi de la ei.
- De la cine? - Scott, Stiles...
O să-ţi spună nişte lucruri. N-o să-ţi vină să crezi.
Trebuie să ai încredere-n mine, bine? Ai încredere-n mine.
- Ce e? - Promite-mi c-o să m-asculţi.
Promit.
Sunt deja aici, nu-i aşa?
Aşadar... ţi-au spus că eu am fost? Că eu sunt cea care răpeşte oameni?
I-am spus că tu eşti cea care omoară oameni.
Da, aşa e. Comit sacrificii umane?
Le tai gâturile? Da, probabil c-o fac în pauza de masă.
Astfel, pot să mă întorc la liceu, să predau limba română pentru restul zilei.
- E absolut logic. - Unde-i tata?
De unde să ştiu eu?
Derek, spune-mi că nu crezi asta.
Ştii ce s-a întâmplat cu tatăl lui Stiles?
Nu...
Întreab-o de ce aproape a omorât-o pe Lydia.
Lydia Martin? Nu ştiu nimic despre asta!
- Dar ce ştii? - Ştiu doar că băieţii ăştia,
din nu ştiu ce motiv nechibzuit, îţi bagă-n cap o poveste absurdă.
- Şi una pe care n-o pot dovedi, apropo. - Şi dacă putem?
Ce-i aia?
Şeful meu mi-a spus că-i şi otravă, dar şi leac...
Iar asta înseamnă c-o poţi folosi... dar poate fi folosită şi împotriva ta.
Vâsc?
- Derek, stai! Ai nevoie de mine! - Ce eşti?
Singura persoană care-o poate salva pe sora ta.
Sună-l pe Peter. Sună-l!
Nu-i a bună. Când e conştientă, când e inconştientă...
Vomită sânge negru şi încă o substanţă alarmantă.
- Vâsc? - De unde ştii?
- Derek, ce faci? - Viaţa ei... e-n mâinile mele!
- Încetează! Derek, încetează! - Stilinski, n-o să-l găseşti niciodată.
Aşa e.
Aveţi nevoie de mine. Cu toţii.
- Titrări.ro Team - www.titrări.ro
Traducerea şi adaptarea: Unq Johnny & Neoh
TEEN WOLF Sezonul 3, Episodul 10
Comentarii pe www.tvblog.ro
Ar trebui să ştii că nu fac asta doar pentru că sunt nevoită.
Vreau s-o fac. Aş putea fugi în continuare...
şi nu ţi-ar fi chiar uşor să mă opreşti, dar nu vreau ca sora ta să moară.
- Fac doar ceea ce trebuia să fac. - Taci.
Trebuie s-auzi toată povestea, Derek.
Trebuie să ştii cât de strânsă e relaţia noastră.
Nu mai vorbi.
Nu ştiu... Am o presimţire rea.
I-am dovedit lui Derek, dar ea tot avea o privire nepăsătoare.
De parcă totul merge conform planului.
Ai văzut, nu-i aşa?
- Ce-i cu aia? - Tu ai gheare, eu am o bâtă.
Scott! Ce cauţi aici? Spitalul se evacuează.
- Suntem aici pentru Cora. - Cu toţii? De ce mi-a luat Stiles bâta?
Mamă, ai încredere-n mine. Trebuie să pleci de-aici. Chiar acum.
Clădirea trebuie să fie evacuată în 30 de minute.
Avem două ambulanţe care se întorc. Una mai are zece minute, cealaltă, 20.
Cora trebuie să fie într-una dintre ele. O vor lua din garajul de la subsol.
- Am priceput. - Bine.
Nu-i nevoie să mă ţii în lesă, Derek. Vreau să ajut.
Avem o problemă.
Una mare.
Ajută-mă.
Ethan, Aiden, opriţi-vă! Nu ştiţi ce faceţi!
O vrem doar pe ea!
În regulă, oameni buni! Evacuaţi clădirea pe aici!
Şi păstraţi-vă calmul! Sunteţi în regulă? Bun.
Îmi pare foarte rău.
Nu rămâneţi pe loc!
Stiles!
Nu pot să dau de Derek sau Scott. Lydia ce face?
I s-a învineţit gâtul. O duc la un spital din centru,
pentru că Spitalul Memorial Beacon e evacuat.
- Chiar aşa de puternică e furtuna? - O să fie.
L-am auzit pe tehnicianul medical cum spunea că generatoarele de rezervă
ar putea fi prea vechi ca să reziste, dacă se întrerupe curentul.
Spitalul Memorial Beacon... Acolo-i Cora, nu-i aşa?
- Vă duc acasă. - Nu, trebuie s-ajung la spital.
N-o pot lăsa pe Cora acolo, doar cu Peter.
Isaac! Conduc eu.
Mulţumesc, dră McCall.
- Tu eşti el, nu-i aşa? - El?
- Ăla rău. - N-ai nici cea mai mică idee.
- Ai ezitat. - M-am retras. E o diferenţă.
- Ei o protejează. - N-au de ales!
Nici noi n-avem! Dacă toate sacrificiile astea,
toate grămezile de cadavre, îi oferă puterea să scape de noi,
atunci trebuie să profităm de orice şansă ca să scăpăm de ea.
- Unde-i barosanu'? - E aproape.
Şi domnişoara Blake? Ce vrei să spui? Ce înseamnă asta?
- A dispărut? Scott, glumeşti? - Linişte!
Eu? Să fac linişte? Tu-mi spui mie ce să fac acum?
Când iubita ta psihopată, care omoară oameni la greu...
a doua la număr, apropo, îl ţine pe tata legat undeva,
aşteptând să-l sacrifice ritualic?
- Stiles, încă sunt acolo. - Şi o vor, nu-i aşa?
Şi asta înseamnă că nici noi n-o avem, iar tata şi Cora sunt ca şi morţi!
Încă nu.
- Chiar e pe moarte? - Sigur n-o să-i fie mai bine.
Trebuie să putem face ceva ca s-o ajutăm.
Nu puteţi! Doar eu pot.
O pot salva şi vă pot spune unde-i şeriful Stilinski.
Dar în spital e o haită de Alfa, care vrea să mă omoare.
Aşa că vă voi ajuta...
însă doar când voi ieşi de-aici şi voi fi în siguranţă.
Numai atunci.
- Derek, stai! - A încercat să scape!
Nu voiam să fiu omorâtă. Nu mă poţi învinovăţi pentru asta.
Dacă vrei s-arăţi că eşti de partea binelui, atunci vindec-o.
Doar dacă sunt în siguranţă.
Aş vrea să propun o altă metodă de convingere. Hai s-o torturăm.
- Mie-mi convine. - Îmi puteţi oferi atenţia dvs?
Dl Deucalion... Scuze... Doar Deucalion...
... vă roagă s-o aduceţi pe femeia numită Jennifer Blake,
la recepţia de la Urgenţe. Faceţi asta, iar toţi ceilalţi pot pleca.
Aveţi zece minute.
- N-o să-i facă rău. - Taci!
N-o va face! Scott, ştii de ce.
- Spune-le că-i adevărat. - Ce vrea să spună?
Nu eşti singurul pe care-l doreşte-n haita lui.
- Se pare că evacuarea a luat sfârşit. - Miroşi ceva?
Nu, nu pot pe ploaia asta.
Deucalion nu-şi doreşte doar o haită de Alfa. El vrea perfecţiune.
Asta înseamnă să-i ia pe cei mai rari dintre Alfa pe fronturile lui.
Un Alfa autentic.
Ce-i aia?
Cel care n-are nevoie să fure puterea de la altcineva.
Cel care se poate înălţa prin forţa propriei sale voinţe.
Micuţul nostru Scott.
Nu contează. Tot trebuie s-o scoatem de-aici.
Scott, maică-ta...
Mama a spus că mai vine o ambulanţă în 20 de minute.
Nu cred că suntem aici de-atâta timp, aşa că dacă putem coborî la subsol,
ca s-ajungem la ultima ambulanţă, putem pleca de-aici.
Gemenii n-o să ne lase să plecăm aşa, pur şi simplu.
- O să le distrag atenţia. - Adică o să te baţi cu ei.
- Orice-i necesar. - O să te-ajut.
Scuzaţi-mă, dar nu plec nicăieri fără tine, Derek.
Te-ajut eu. Dar prefer să ies la bătaie cu un avantaj.
- Ce fel de avantaj? O armă? - Ceva mai bun decât o bâtă de baseball.
- Ce spuneţi de astea? - Ştii să le foloseşti?
- Nu... - Atunci, lasă-le.
- Adrenalină? - Asta doar o să-i facă mai puternici.
Cât de puternici?
În regulă, băieţi... Hai să-i dăm bătaie.
Tot aici e!
Derek, aici!
Julia...
Chiar tu eşti.
N-o poţi învinge de unul singur.
Tocmai de-asta o să fugim.
Stai! Liftul!
Mulţumesc! A fost mai mult decât util.
- Şi-acum? Ce vrei de la mine? - De la tine?
- Tu eşti gestul meu de bunăvoinţă. - Poftim?
Du-te şi caută-ţi fiul.
Fă-ţi o favoare, Melissa! Ai grijă acolo.
Bine... Suntem în regulă... Eşti bine? Cum te simţi?
De ce arăţi ca şi cum n-ai respira?
Pentru că nu respiri, nu-i aşa?
Nu! Dumnezeule! Nu... De ce nu respiri? Hai!
Poţi face asta. Începem... Înclină-i capul...
Degetele pe bărbie... Verifică-i gâtul... Perfect! Nimic... Nu văd nimic.
În regulă... Strânge-o de nas şi suflă...
Hai, Cora!
Dacă te gândeşti la trapa de mentenanţă,
e fixată din exterior, aşa că trebuie s-o spargi.
O să faci o grămadă de zgomote şi-o să le spui exact unde suntem.
- Kali ştie deja. - Nu neapărat.
A văzut c-am intrat, dar s-ar putea să nu ştie că n-am ieşit.
Dacă trec de trapă, putem ajunge la alt etaj.
Sau o s-ajungi să te baţi cu ei, singur, în puţul liftului.
O să-mi smulgă capul înainte să ai ocazia să-i loveşti.
Atunci, cineva trebuie să repună în funcţiune generatorul de rezervă.
Hai... Hai, Cora!
Hai, respiră! Hai, Cora, respiră!
Data viitoare când o să-mi pun buzele pe gura ta, ar fi bine să fii trează.
Injecţia aia n-a ţinut prea mult.
Gemenii ăia chiar încep să mă calce pe nervi.
Cum mama naibii să trecem de ei?
Personal, cred că dacă-i lăsăm să ne bată până ne sar capacele,
vor obosi şi se vor da bătuţi.
Nu puteai s-aştepţi şi tu vreo zece secunde?
N-au plecat, nu-i aşa?
"Nu plecaţi. Suntem pe drum."
Mai aşteaptă puţin, bine?
Crede-mă, dacă poate cineva să ne scoată de-aici, acela e Scott.
Nu-mi vine să cred că tocmai am spus asta.
De fapt, eu obişnuiam să fiu cel care venea cu planul.
Sau cel puţin cu planul B.
Acum, nu ştiu... Cred că poate-aveai dreptate.
Poate că suntem, în mare, inutili.
Poate că tot ceea ce facem e să găsim cadavrele.
Nu vreau să găsesc cadavrul tatălui meu.
Vorbesc mult mai uşor cu tine când eşti inconştientă.
Voi lua asta ca pe un semn că sunteţi puţin îngrijorat.
Staţi lângă mine.
- Cred că am auzit ceva. - Unde?
Sub noi.
Stiles! Stiles, deschide uşa!
Scuze.
Ajută-mă să-l urc.
Unde sunt Derek şi Jennifer?
Trebuie să mă întorc după ei şi după mama.
Bine, două probleme. Kali are cheia pentru asta
şi tocmai i-am văzut pe gemeni, acum 30 de secunde.
Stai aici.
Unde e? Încercăm să nu te rănim.
- Încearcă mai tare. - Vreau să încerc ceva.
Scumpule, ridică-te!
Haide.
Ai aflat ceva?
Derek, ştiu la ce te gândeşti... Că te folosesc,
că tot ce s-a întâmplat între noi e o minciună...
sau că sunt rea. O căţea.
Dar sper că nu crezi atât de superficial...
"E cumva faţa ei adevărată?"
"Faţa tăiată şi mutilată, arătată de către vâsc..."
"Aşa arată cu adevărat?"
- Trebuia s-o ţii pe mama sa. - Aşa zici tu?
Ai o slăbiciune pentru el.
Am o investiţie pe care încerc s-o fructific.
Dacă vrei să vorbim despre slăbiciuni, să vorbim despre Jennifer Blake.
Sau cum o cheamă?
Julia.
Julia Baccari.
- Ăsta a fost numele meu. - Nu-mi pasă.
Cred că ar fi trebuit să schimb prima literă.
Cred că am citit undeva că oamenii îşi aleg pseudonime
care sunt în subconştient derivate din numele lor.
E un mod de a nu renunţa complet la identitatea ta,
din moment ce numele tău e legat atât de mult de felul tău de-a fi.
Mai ştii ce este?
Faţa ta.
Cea care pare a se uita la tine din oglindă.
Nu vreo atrocitate imensă pe care să n-o poţi recunoaşte.
- Încă nu-mi pasă. - Dar pun pariu că eşti curios.
Pun pariu că te-ai întrebat exact ce s-a întâmplat.
Ai fost un emisar.
Au încercat să te ucidă laolaltă cu toată haita.
- Mister rezolvat. - Am fost emisarul lui Kali.
Şi am fost cel pe care nu a putut să-l ucidă.
Nu am înţeles de ce a trebuit s-o ucid şi pe ea.
Era inofensivă.
Dar am făcut-o pentru că ai vrut tu.
Am făcut tot ce-ai vrut ca să fac parte din această haită.
Ai făcut-o ca să fii cu Ennis, aşa că nu mă acuza pe mine de ceva.
Şi dacă spui că era inofensivă, cam cât de inofensivă e acum?
Am crezut că e moartă.
- Asta ai făcut? - Nu te-ai întrebat niciodată
dacă va exista vreun moment de incertitudine?
Că atunci când am plecat crezând că e moartă,
m-ar fi făcut să fiu altfel?
Sau poate că am văzut-o acolo, stând întinsă,
dar mi-am concentrat auzul în altă parte.
Ascultând bătăile inimii sale,
încă luptându-se pentru viaţă şi m-am gândit...
"M-aş putea întoarce să termin totul,"
"sau aş putea să las pe cineva drag să moară liniştit."
Şi poate că am continuat să merg.
Inima mea plânge pentru tine, Kali.
Se pare că acum a ei cred că plânge mai mult.
Ani de zile, puterea Nemeton-ului a fost dispărută,
ca o flacără care se stinge încet.
Dar câteva luni mai târziu, ceva s-a întâmplat
care a cauzat ca flacăra să pâlpâie ceva mai tare.
Ceva l-a determinat să strălucească iar.
Sacrificiul unei virgine.
Nu ştiai ce făceai atunci, dar ucigând-o pe Paige în acea pivniţă,
sacrificând-o acolo, i-a dat putere Nemeton-ului.
I-ai dat iarăşi putere.
Tu mi-ai dat putere.
Exact cât să mai rezist puţin.
Îndeajuns încât să fiu găsită.
Încă mai respiră.
Tocmai mi-a dat drumul, spunând că e un gest de bunăvoinţă.
- Fără niciun alt motiv. - Trebuie să aibă vreun motiv.
- Nu cred că face ceva fără un motiv. - Dacă înseamnă că trebuie să continuăm
ca să fim extraordinar de speriaţi, atunci nu-ţi face griji. Mă ocup de asta.
Ştii că vâscul e important pentru druizi,
dar ştii mitul conform căruia oamenii se sărută sub vâsc?
- Nu. - E un mit al nordicilor.
Baldur, fiul lui Odin, era cel mai iubit de către ceilalţi zei,
atât de mult încât au vrut să-l protejeze de toate pericolele din lume.
Mama sa, Frigg, a făcut un jurământ
cu apa şi focul, metalele, piatra şi orice fiinţă care trăieşte,
că nu-i vor face niciodată rău lui Baldur.
La o adunare, l-au testat.
Pietrele, apa şi focul au fost folosite toate.
Nimic n-a mers.
Dar a fost un zeu care nu era aşa îndrăgostit de Baldur.
Zeul vicleniei, Loki.
Loki a descoperit că Frigg a uitat să-i ceară vâscului,
o mică şi neînsemnată plantă.
A fost trecută cu vederea.
Loki a făurit o săgeată din vâsc şi l-a ucis pe Baldur.
Frigg a avut inima frântă.
A poruncit ca vâscul să nu mai fie folosit niciodată ca o armă
şi a pus lumea să se sărute când trece pe sub el.
Aşa că acum atârnăm vâscul sub uşă, în timpul sărbătorilor...
Ca să nu-l mai trecem cu vederea niciodată.
Noi am fost cei care au fost trecuţi cu vederea... emisarii.
A fost o greşeală pe care Deucalion şi acei Alfa nu ar fi trebuit s-o facă,
pentru că şi eu am făcut un jurământ.
De la virgini şi războinici, de la vindecători, filozofi şi gardieni...
Să-mi împrumute puterea lor ca să îi învăţ pe aceşti monştri
că acţiunile lor monstruoase nu vor mai fi trecute cu vederea.
- Ai ucis oameni nevinovaţi. - La fel şi tu.
Ştiu ce culoare au ochii tăi, Derek. Şi ştiu şi ce înseamnă.
Nu-ţi cer să-mi salvezi doar mie viaţa.
Îţi cer să-i salvezi pe toţi cei care vor avea de suferit.
- Nu-i poţi înfrânge. - Eşti sigur în privinţa asta?
Boyd te-a întrebat înainte să moară,
ce se întâmplă cu un vârcolac în timpul eclipsei de lună?
Nu ai avut şansa să-i spui, dar ştii, nu-i aşa?
Ce se întâmplă, Derek? În timpul eclipsei totale de lună?
Ne pierdem toate puterile.
Deci sunt prinşi în capcană?
- Da, aşa e. - Nu-i vom putea scoate afară
fără să pornim curentul.
Dar stai puţin, dacă se porneşte curentul,
vor auzi cum circulă liftul, nu?
Şi se vor duce după Jennifer şi Derek imediat ce se opreşte.
Nu ne putem lupta cu ei.
- Trebuie acum. - E prea riscant.
O vor moartă şi dacă moare,
nu vom putea face nimic pentru tatăl lui Stiles sau pentru Cora.
Eu nici măcar nu ştiu despre ce profesoară e vorba.
E cea cu părul şaten. E cam bună.
Nu, e doar o observaţie.
Am o idee.
- Ce tot fac? - Fac planuri.
Avem un plan.
- Eşti gata? - Da.
- N-ai emoţii, nu-i aşa? - Par eu a fi emoţionat?
Nu, deloc.
- Are emoţii? - E îngrozit.
Vezi că încă te-aud... foarte, foarte clar.
- Să porneşti imediat cum îi vezi, bine? - Da, mă descurc.
Nu cred că sunt la etajul ăsta.
Hai... Doamne...
Derek, te rog, uită-te la mine.
Hai! Hai! Hai!
- Am prins-o! - Deschide uşa!
Stiles, hai!
Părinte sau tutore (gardian)
Stiles!
- Mama... - Scott! Stai!
Hai, trebuie să plecăm! Condu, idiotule!
- Fără Scott nu plecăm. - Vrei să moară şi cei din familia Argent?
Alege! În numele lui Dumnezeu! Porneşte, acum!
Bine!
Mamă!
S-au dus.
Gardieni, Scott.
Dacă erai de partea mea, ţi-aş fi spus ce însemna.
Te puteam avertiza. Lasă-mă să te-ajut, Scott.
Hai să ne ajutăm unul pe celălalt. Mă ajuţi s-o prind,
iar eu te-ajut să-ţi recapeţi mama şi pe tatăl lui Stiles.
Scott...
Scott, nu face asta. Nu te duce cu el.
- Nu ştiu ce altceva să mai fac. - Nu, o să...
Scott, trebuie să mai fie ceva. Mereu avem un plan B.
Nu şi de data asta.
O să-ţi găsesc tatăl. Promit.
Eşti bine?
- Dumnezeule, unde suntem? - Habar n-am...
Eu cred că e o pivniţă, dar... ea o numea altfel.
O numea... Nemeton.
Traducerea şi adaptarea: Unq Johnny & Neoh @ Titrări.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro