- Cum te numeşti, scumpo? - Willa Burrell.
Eşti fetiţa lui tăticu', Willa?
Te iubeşte mai mult decât propria lui viaţă?
Da.
Dacă te sfâşii în bucăţi, chiar aici, asta îl va nenoroci?
Da.
- Îi va frânge inima? - Da.
- Eşti o fată cu frica lui Dumnezeu? - Da.
Atunci află că eşti pe cale să mori pentru păcatele tatălui tău,
nu pentru ale tale, dar vei muri.
Şi nu vei ţipa. Ai înţeles?
Excelent.
Moartea mea nu-l va opri, dar ştiu unele lucruri.
- Îţi pot spune despre experimente. - Ce experimente?
Nu mişca, nenorocitule!
TRUE BLOOD Sezonul 6, episodul 3
Traducerea şi adaptarea: Ionuţ666, Shadow şi Felixuca
www.niftyteam.ro
În timp ce criza de Tru Blood conti...
Ai spus că vor arde cu toţii
- Cine, Bill? Cine o să ardă? - Vampiri, foarte mulţi dintre ei.
- Unde se întâmplă asta? - Nu ştiu.
- Ştii cine... - Nu ştiu.
Trebuie să-i opresc. Trebuie să-i salvez. Lilith mi s-a arătat.
Dar e viitorul. Ce ai văzut se va întâmpla. Doar nu se aşteaptă ca tu...
La naiba, trebuie să o fac!
Bill...
Şi tu erai acolo, Jess.
Arzând în soare.
Erai una dintre ei.
Nu ştiu de ce, cum sau când.
Dar am văzut.
Tu, Eric, Pam, şi Tara...
Vom muri cu adevărat?
Nu te voi pierde, Jess. Voi opri asta.
Capul meu.
Trebuie să... beau nişte apă.
Mulţumesc, Lafayette.
Warlow.
Pe el!
Bunicule!
Jason, ţine-o pe Sookie în casă.
Dumnezeule. Jason!
- Rahat. - Jason!
Sookie.
Întoarce-te în casă.
- Lasă-l puţin. - Bunicule?
Întoarce-te în casă acum.
- L-am nimerit? - Nu, durule, nu l-ai nimerit.
- L-ai nimerit tu? - Nu, drăguţule.
Regele tuturor zânelor nu l-a nimerit nici el.
Nu-mi place tonul vocii tale, domnişorică.
Nu mai fii atât de ironic cu fratele meu şi nu-l vei mai auzi.
Nu-mi place cum arăţi. Îmi fac griji pentru tine.
Nu-ţi face pentru că sunt bine.
- Cum de nu-ţi este frică de Warlow? - Îmi e frică.
Ar trebui să-ţi fie mult mai frică
- Nu vine după mine, ştii? - Ştiu asta, bunicule Niall.
Nu uita că abia îmi amintesc ultima oară când n-am fost în pericol.
De fapt, pericolul face parte din viaţa mea.
Dacă mă sperii de fiecare dată când am necazuri,
m-aş ambala degeaba.
Aşa că încerc să fiu calmă, să iau situaţiile periculoase pas cu pas,
ca să pot simţi când pericolul e adevărat.
Warlow e adevărat!
Nu-l subestima.
Nu.
- Plec. - Încotro?
M-am săturat să aştept. Îl înfrunt direct.
- Vin cu tine - Pe naiba te duci.
- Nu, nu vii. - Nenorocitule.
Bunicule Niall. De ce mă vrea tocmai pe mine?
Sunt destule zâne acolo.
Nici măcar n-am dreptul să mă numesc hibrid.
De ce mă vrea Warlow pe mine?
Pentru că, draga mea, sângele de zână care-ţi curge prin vene e regal.
Avem sânge albastru.
Ce se spune? "Neliniştit e capul care poartă coroana."
Închide uşa în urma mea.
- Unde e Nora? - A plecat.
- Unde? - N-am întrebat pentru că nu-mi pasă.
Cine dracu' e ea?
Pam, Tara, vreau să faceţi cunoştinţă cu Willa Burrell.
Ai răpit fiica guvernatorului?
La naiba! Nu se poate! Chiar ai făcut-o.
Are informaţii care-mi trebuie. Sau cel puţin ar fi bine să le aibă.
Îţi voi spune tot ce ştiu, jur.
Promite-mi că o vei ucide.
La naiba, Pam, pentru ce trebuie să o ucidem?
Tot ce trebuie să facem este să o fermecăm
şi să o trimitem acasă.
Pentru că, iubitul meu om,
tăticul ei mi-a distrus barul şi fermecarea e plictisitoare.
Rahaturile sălbatice de genul ăsta îi fac pe oameni să ne urască.
Doamnelor, guvernatorul şi paza lui nu sunt cu mult în spatele nostru.
Vreau să împachetaţi tot ce vă trezeşte amintiri
înainte să plecăm din Fangtasia pentru totdeauna.
- Pam, chiar o să faci asta? - Nu pentru tăticul ei sau oricine.
Acum!
Haide.
Nu trebuie să mă farmeci. Vreau să te ajut.
Nici mie nu-mi place ce face tatăl meu.
Ai spus ceva de experimente.
- E oribil... - Spune-mi.
Îţi aminteşti referendumul de anul trecut?
Nimic din banii aceia nu s-au dus către sistemul de autostrăzi.
Dar unde s-au dus?
- Unde s-au dus, Willa? - I-au folosit pentru a construi un lagăr.
E jumătate închisoare şi jumătate laborator de cercetare.
Pe vampirii pe care îi arestează nu-i duc la închisoare.
Vă studiază...
Anatomia voastră, psihologia, rahaturi de genul ăsta...
E o chestie bolnavă...
- Şi unde e lagărul ăsta? - Nu ştiu.
Nu, chiar nu ştiu.
Ştiu toate rahaturile astea pentru că mi-am băgat nasul.
Te rog, nu mă ucide. Nu mă ucide.
E liber.
Armele pregătite.
Mişcaţi-vă.
Să mergem.
Haide.
Scoate-i gluga, te rog.
Bun venit în noua ta casă, pastore Newlin.
Odinioară am fost un mare fan al muncii dv.
Scoate-i căluşul. Sunt curios ce are de spus.
Măcar ştii cine sunt?
Sunt purtătorul de cuvânt al Ligii Vampirilor.
Dacă nu mă eliberezi, vampirii vor veni după voi.
Dacă mă gândesc mai bine, mai bine îi lăsăm căluşul, da?
De ce? Ce am făcut? N-am vrut să-i omor pe acei băieţi.
A fost Russell Edgington! N-am fost eu!
Am terminat cu împachetatul.
Tot ce tatăl ei n-a furat sau distrus a încăput în cutia asta.
- E doar un bar, Pam. - Nici măcar tu nu crezi asta.
- Ţi-a spus tot ce ştia? - Da. A fost foarte cooperantă.
- Hai să mergem. Tu vii cu noi. - Acum o iei cu noi?
La dracu'!
Te implor, retează-i capul şi pune-i-l pe burtă,
şi când guvernatorul va da buza din nou aici,
va avea acea imagine adorabilă întipărită în minte pentru totdeauna.
Fă asta sau ceea ce a sugerat progenitura mea,
dar nu o lua cu noi.
Nimic din toate astea nu mai e al nostru.
Burrell deja l-a luat, şi n-avem cu ce negocia,
nu avem cu ce lupta împotriva lui.
Tot ce avem e ea.
- Fata rămâne în viaţă! - Mulţumesc.
Lumea se schimbă, Pam. Trebuie să ne adaptăm.
Eşti nebun? Sunt vârcolaci. Spune-i lui Bruce să vină aici.
Nu se poate. Mi-a dat mesaj, mi-a spus că au un fel de clădire.
- Emma... - Îmi pare rău, Sam, au luat-o.
De ce sunteţi în casa mea?
Bărbaţii ăia v-au bătut, şi noi v-am cărat înăuntru, bine?
Corcitura aia a avut o dreaptă a naibii de bună.
Ia nişte apă.
Apă? Nu, nu, drăguţă. Am nevoie de ceva mai puternic ca apa.
- El cine e? - Sam, el e Jessie. Jessie, el e Sam.
Sunt prietenul ei.
Vă mulţumesc că ne-aţi luat de acolo, dar trebuie să plecaţi.
Ăia erau vârcolaci, nu-i aşa?
Se pot transforma în lupi când vor sau doar când e lună plină?
Trebuie să ştiu lucrurile astea, bine? Sunt cofondator a VUS, Societatea...
Societatea Unită a Vampirilor Da, ştiu.
- Băi, Harvard... - Am fost la Penn...
Nu contează. Trebuie să uiţi tot ce ai văzut şi ai auzit acolo.
De fapt, şterge-ţi cuvântul "vârcolac" din memorie,
dacă ştii ce e bine pentru tine.
Mă ameninţi?
Îţi sparg faţa cu sticla, asta e o ameninţare.
Ceea ce ţi-am spus e mai mult decât un sfat bun.
Bine, noi o să plecăm, nu-i aşa?
- Da. - Plecăm.
Şterge-l.
Sam, vreau să-ţi spun că-mi pare rău pentru mai devreme.
Am fost foarte agresivă, punându-ţi întrebări despre Luna, şi n-am ştiut.
Îmi pare foarte rău pentru pierderea ta.
Ştiu. Este...
Ce vei face cu Emma? Îi vei lăsa să o ia?
- Pentru că te putem ajuta... - Ascultă.
Vă mulţumesc că v-aţi oferit, dar n-am nevoie de ajutor.
Toată lumea are nevoie de ajutor.
Haide, Nic.
- O să-ţi aducă numai necazuri. - Poate să stea la coadă.
Acum, Sammie, înainte să te transformi într-un şarpe sau un urs
sau alt rahat cu care nu pot avea un dialog,
ce plan nebunesc ai copt în capul ăla mic al tău?
Planul este să mă ocup de mizeria asta, iar tu să te duci acasă.
Ascultă, fata avea dreptate. Toată lumea are nevoie de ajutor.
În special tu şi mai ales acum.
Îţi spun o singură dată pentru că nu sunt sentimentalist,
dar tu mi-ai oferit o şansă când nimeni altcineva n-ar fi făcut-o,
m-ai angajat când aveam nevoie disperată de o slujbă,
şi întotdeauna m-ai tratat cu respect, aşa că, da, sunt alături de tine.
Şi te rog să-mi spui care e planul, prietene?
Bună, Ginger!
Mai să fie, tocmai Eric Northman îmi bate la uşă.
În sfârşit m-am decis să-ţi accept oferta de a dormi la tine.
De ce nu mă inviţi înăuntru?
Intră, vampirule mare şi rău.
Sper că nu te superi, dar am adus şi nişte prieteni.
- Invită-mă înăuntru. - Intră, cred.
- Da, invită-mă şi pe mine. - Cum zici tu, intră.
Asta înseamnă că nu ne-o tragem?
Din păcate, Ginger, nu. Nu ne-o tragem de data asta.
Totuşi, va veni şi acea noapte.
- Asta îţi promit. - Dar omul ăsta cine mai e?
Cine e, nu e treaba ta.
Dar să ştii că eu şi cu ea îţi luăm coşciugul.
- El de ce doarme în coşciug? - Să nu fim meschini, Tara.
Acum, că soarele răsare, trebuie să mergem sub pământ.
De ce nu dormim noi trei în coşciug şi fata...
Fata doarme cu mine,
pentru că n-am încredere în tine că nu o vei ucide.
Ginger, vrei să le conduci pe Pam şi Tara în culcuşul tău de rahat de sub pământ.
Mulţumesc.
Bill?
Lilith mi-a dat răspunsul. A trebuit doar să-mi dau seama.
Când mi s-a arătat, când am vorbit, era în timpul zilei.
Stăteam în soarele de la amiază. Am putut simţi căldura pe pielea mea.
Puteam practic să simt razele şi nu m-am ars.
Bine, recunosc că nu înţeleg ce se întâmplă cu tine,
dar ştiu că încă eşti un vampir, şi ştiu că soarele... nu poţi.
Nu poţi.
Sookie mi-a înfipt un ţăruş de lemn în inimă
şi l-am scos ca pe o aşchie din degetul meu.
Am mers prin foc.
Am viziuni, viziuni profetice. Sunt profetul lui Lilith.
Mă simt ca şi cum... Mă simt nemuritor.
Poate că eşti, dar dacă nu eşti?
Tu eşti lumea mea, Bill. Eşti tatăl, sirul, şi prietenul meu.
- Te rog nu face asta. - Nu-ţi face griji.
Nu, Iisuse Hristoase, Bill!
Ceva a omorât-o pe Lilith. Dacă vei vedea soarele şi te înşeli...
Dar nu mă înşel.
Vei vedea.
Du-te înăuntru acum.
Nu! Bill!
Dumnezeule!
Jess!
Dumnezeule...
Nu înţeleg...
Nu-i nimic... O să fii bine.
Ce eşti?
Nu!
Spune-mi ce s-a întâmplat. Fără vorbe, gândeşte-te doar.
- A intrat. - Ce a intrat?
Un vampir extrem de puternic.
Stai să văd ce-ai păţit.
Habar n-am cum a intrat. Nu mă lăsa aşa, te rog.
Nu!
Favoarea supremă...
Te trimit acasă.
- Cum te simţi? - La fel.
- Niall s-a întors? - Nu.
Nimeni nu vânează vampirii ziua. De ce nu s-a-ntors?
Nu ştiu.
Nu-mi place cum arăţi. Lasă-mă să te duc la spital.
Nu, Sook! Ţi-am spus deja că n-am nevoie de spital.
Ştii câte comoţii am suferit când jucam fotbal? E doar o comoţie.
Atunci n-ar trebui să te simţi mai bine?
Mă simt mai bine. Halucinaţiile au trecut... cred.
- Ai avut halucinaţii? - Şi încă cum!
Când eram înarmat şi ne pregăteam să luăm Autoritatea cu asalt
nu te-ai întrebat de ce eram mai ciudat şi mai rasist decât de obicei?
Normal că m-am întrebat.
Din punctul meu de vedere, mama şi tata erau acolo.
Erau chiar acolo şi îmi şopteau tot felul de chestii urâte în ureche.
Mă încurajau să omor vampiri,
ca şi când mă încurajau înaintea unui meci.
Băga-mi-aş!
Lasă-mă puţin...
Sook, simt că te uiţi la mine.
Dacă vrei să mă ajuţi, apasă-mi un punct de presiune, aşa cum făcea mama.
- Aşa? - Da.
Mai tare.
Îi bine, Sook. Ai mâinile la fel ca ale mamei.
- Serios? - Ştii ce mi-aş dori?
Să fi avut halucinaţii cu altcineva.
Ca altcineva să-mi fi şoptit acele lucruri odioase.
Nu-mi place că m-am gândit aşa la mama şi la tata. Nu merită aşa ceva.
Uneori, când cineva moare,
uităm lucrurile rele şi ne amintim numai lucrurile bune.
Aşa vor rămâne perfecţi în amintirile noastre.
Deci părinţii noştri chiar au fost rasişti.
Nu, au avut şi ei defectele lor, la fel ca toată lumea.
Ce fel de defecte?
Cu ce să încep...? Mamei îi era frică de mine.
Mă iubea, dar nu putea accepta că sunt diferită.
I-a fost frică de mine până în ziua în care a murit.
- Cum de ştii toate astea? - Aşa cum ştiu totul.
Băga-mi-aş... De ce nu mi-ai spus înainte?
Era foarte bine să crezi că sunt perfecţi.
Te făcea să te străduieşti mai mult la orice lucru făceai.
Acum îţi spun doar pentru că...
Nu pomeni de Warlow, fiindcă nu se va întâmpla nimic.
Ştiu.
Nu vreau să te simţi vinovat sau să-ţi fie ruşine
că ai întinat amintirea părinţilor din cauza unei mici halucinaţii.
Îi putem iubi, chiar dacă ştim că nu sunt perfecţi.
Sook, tu eşti... mult mai deşteaptă decât mine.
Nu, scumpule. Eu n-am suferit atâtea comoţii, atâta tot.
Memo a spus că astea le opresc pe vampiri.
Ăstea sunt de la armă. Sunt frumuşele...
Incredibil!
Astea sunt lentile de contact ca să nu fii hipnotizat de vampiri.
A naibii ştiinţa asta...
I se spune "fermecare".
Spălătoarea mea e vampir şi îi place să vorbească.
Holly, ce surpriză!
Andy Bellefleur, vei pune în aplicare starea de asediu?
Ce se întâmplă? Ai probleme? Mi-ar face plăcere să te ajut.
N-avem linişte la motel din cauza vampirilor.
Ştiu că e o perioadă aiurea şi că au înnebunit fiindcă n-au mâncare,
însă îmi sperie copiii!
- Cucoana e supărată pe tine, tati. - Ştiu, draga mea.
Dumnezeule mare!
Ăştia-s...?
Cum naiba?
Da, e ciudat, nu? Cresc atât de repede.
Al naibii de repede.
Fetelor, ea e dra Holly. E o doamnă tare drăguţă.
- Bună, fetelor! - Bună, dră Holly.
- Cum le cheamă? - Deocamdată folosesc numere.
Holly, ştiu că lucrurile între noi au fost cam încordate,
dar mi-aş dori să te ajut personal în probleme cu vampirii.
Vrei să vii cu maşina mea?
Cu maşina ta? De ce?
Va trebui să ai încredere în mine.
- Gaborii-s aici! - La naiba!
Martha, fata trebuie să se transforme. Mă ocup eu.
Bună ziua, dlor poliţişti!
Bună ziua! Eu sunt ofiţerul Innes, el e ofiţerul Stutz,
de la departamentul şerifului din Caddo Parish.
- Aici locuieşte Martha Bozeman? - Da, cu ce vă pot ajuta?
Depinde cine eşti.
Mă cheamă Alcide Herveaux. Ea e Rikki Naylor.
Sunt prieteni cu Martha.
Ştiţi cine e fata asta?
E Emma Bozeman. E nepoata Marthei, însă n-am văzut-o.
- Tu? - Nici eu n-am văzut-o.
Tocmai venim de la casa tatălui ei.
Nimeni nu l-a văzut de mult timp, aşa că suntem oarecum interesaţi.
Îmi pare rău, nu te pot ajuta.
Poate ne ajută bunica. E pe-aici?
Doarme. Nu s-a simţit prea bine. Are emfizem.
Trezeşte-o.
Putem vorbi lângă patul ei, dacă aşa îi e mai uşor.
Vrei să te duci s-o trezeşti pe sărmana Martha?
Spune-i că şerifii sunt aici.
Poliţiştii nu te vor duce înapoi la Sam.
Nu pleacă până nu vorbesc cu tine.
- Nu vrea să se transforme. - Ba da!
- Dacă pui un deget pe ea... - Vor să vorbească cu tine. Acum!
Să nu uit... Ai emfizem.
- Ce e, scumpo? - Mi-e frică.
Mă doare-n cot că ţi-e frică.
Transformă-te chiar acum, ce dracu'!
Fiul meu a dispărut acum două săptămâni. Despre Luna nu ştiam nimic.
Sunteţi sigură? Nu ne ascundeţi nimic?
De ce să ascund ceva? O iubesc pe copila aia.
Acum că ştiu că e dispărută, aş face orice ca s-o găsiţi.
Ne putem uita înăuntru?
- Aveţi mandat? - Nu ne trebuie.
Noul program anti-vampir ne permite să facem cam ce dorim.
Dacă nu vă deranjează...
Nimic.
Scuze pentru deranj. Plecăm imediat.
Şi nouă ne pare rău că nu v-am putut ajuta mai mult.
V-am spus eu că a fost o idee proastă s-o luăm.
Ai adus belele pe capul haitei!
E nepoata mea şi face parte din haită, chiar dacă-ţi place sau nu.
Nu va mai exista o haită, Martha.
Sunt foarte aproape să afle cine suntem.
Dacă crezi că nu ne vor face ceea ce le fac acum vampirilor,
eşti mai proastă decât credeam.
Ajunge! E orfană din cauza mea.
Noi ne protejăm semenii!
Eu sunt şeful haitei! E lupoaică, deci rămâne!
Îngenunchează în faţa lui.
Încă o dată!
Ia ţinta în vizor şi ţine-ţi ambii ochi deschişi.
Concentrează-te, nu e nevoie să-l strângi atât de tare.
- Fir-ar să fie! - Nu-i nimic, e nevoie de antrenament.
- Hai să încercăm din nou. - Andy...
Vrei să înveţi să-ţi protejezi copiii de vampiri sau nu?
Îţi promit, e doar ca să te învăţ.
- Încă sunt supărată pe tine. - Ştiu. E absolut platonic.
Fac treaba asta cu toţi adjuncţii, mai ales cu cei bărbaţi.
Stai să-ţi arăt.
Fir-ar să fie! De câte ori să vă spun? Nu mai scoateţi lasere din mâini!
- Nu cred că sunt croit pentru aşa ceva. - Pentru ce? Să fii părinte?
Ba eşti, dar e nevoie de antrenament.
Ţinteşte puţin mai sus.
Puţin mai sus.
Acum apasă încet pe trăgaci.
Ce bine a fost.
Vrei să ştii la ce se gândeşte?
- Ieşi din mintea mea, Numărul Trei! - Bine, dră Holly.
Te-aş fi putut duce în alte locuri mai apropiate de oraş,
însă aici am crescut eu şi Terry.
Îi spuneam Fortul Bellefleur.
Pentru noi a fost mereu un fel de sanctuar.
Nici nu e nevoie să ne mai culcam împreună dacă nu vrei,
dar mi-aş dori ca eu să fiu sanctuarul tău.
- Andy... - Nu neapărat acum. Într-o bună zi.
Când vei fi pregătită.
Nu mă refuza.
Mai arată-mi o dată.
Acolo?
- Arată bine. - Bun...
Domnu'?
Sunt vampir. Trebuie să fiu mort în timpul zilei.
- Mă gândeam că vrei să vorbeşti. - Nu, mersi.
Leagă-te la loc.
Îţi pot spune mai multe despre tatăl meu.
S-a spus că mama mea l-a părăsit fiindcă a înşelat-o.
De fapt, a fost invers.
Ea a avut o aventură cu un vampir.
Serios?
Vampirul are un bar ca al tău în Hollywood.
- Niciun bar nu seamănă cu Fangtasia. - Desigur.
Eu am vrut să mă mut în California ca să locuiesc cu ei,
însă tatăl meu l-a pus pe guvernator să-i strice planurile.
N-am ştiu decât atunci când...
Aşa încerci tu să mă convingi că nu te deranjează vampirii?
Că eşti lipsită de prejudecăţi, ca şi mămica ta?
Doar vorbeam cu tine.
Cred că încercam să uit că nu mai am mult de trăit.
Dar, ca să-ţi răspund la întrebare, îmi plac vampirii.
Chiar foarte mult.
Îţi curge sângele...
Ţi-am mai zis că trebuie să fiu mort în timpul zilei.
Nu!
Nu te pot lăsa să faci aşa ceva.
Leagă-te la loc.
- Suntem neamuri? - Da.
Eu sunt Ben. Am auzit că un paradis al zânelor e pe-aici.
Aici e Thibodeaux Field, nu? De ieri caut locul ăsta.
A fost distrus de un vampir.
- Dumnezeule! - Eşti rănit.
Şi eu am fost atacat de un vampir.
Căutam un loc sigur că să mă odihnesc şi n-am găsit clubul.
L-am căutat toată noaptea.
- Sunt supravieţuitori? - Nu.
Îl urmăresc de un mileniu pe vampirul care a distrus clubul.
I-a lăsat fără sânge pe cei din satul meu şi mi-a omorât părinţii.
Vorbeşti cumva despre Warlow?
- Da. - La naiba!
- Ce faci, copile? - Iertare, Înălţimea Ta.
Mi-am dat seama că sunteţi Niall... Că sunteţi Niall Brigant.
Sunteţi regele zânelor, nu?
Ai dreptate, însă nu e nevoie să te închini.
Ridică-te, copile.
- Cum ai zis că te cheamă? - Ben Flynn.
Ben Flynn, din cauza unei greşeli a unuia dintre fiii mei,
Warlow crede că Sookie e a lui.
- Sookie Stackhouse? - O cunoşti?
Da, ea m-a găsit după ce am fost atacat de vampir.
M-a dus în casa ei. A fost foarte amabilă cu mine.
Am venit la acest "club", Ben Flynn,
ca să strâng o armată de zâne şi să-l ucid pe Warlow,
însă te-am găsit pe tine.
Eşti pregătit să răsplăteşti amabilitatea lui Sookie?
Ar fi un privilegiu şi o onoare.
Hai să mergem.
- Unde mergem? - Eu am treabă. Tu rămâi aici.
- Lasă-mă să vin cu tine. - E stare de asediu, Jess.
Nu pot risca să te pun în pericol.
Când Sookie te-a înjunghiat am rămas acasă.
Mi-era frică de tine, dar aveai nevoie de tine.
Ai spus că doar în mine ai încredere.
Când suntem cu toţii în pericol, nu-mi poţi cere să rămân aici.
Nu mă da deoparte. Lasă-mă să te ajut.
Există un cercetător pe nume Hido Takahashi.
Lucrează la Universitatea din North Louisiana.
Se crede că el a inventat Tru Blood.
- Vrei să mă duc după el? - Da, du-te după el.
Tre' să-mi iau ceva.
- Jess? - Ce e?
Îmbracă-te provocator. Lui Takahashi îi plac fetele tinere.
Spre surpriza noastră, avem o legătură peptidică.
E exact ce ne trebuie ca să creăm aceasta delicată...
Aceasta delicată moleculă.
Dacă mai are cineva nelămuriri, să vadă capitolul şase din manual.
Nu se poate!
Bună, scumpule!
Sarah, mulţumesc mult că ai venit să mă ajuţi!
Ce tare! Eşti un vampir haios.
Când erai om, n-aveai atâta haz.
- Ne-am simţit bine împreună. - Zău? Eu îmi amintesc altceva.
Sarah... Mi-e frică rău.
Ce e aici?
Mi-ai făcut rău, Steve.
M-ai făcut de ruşine, apoi te-ai făcut nevăzut
odată cu toţii amicii noştri şi toţi banii.
Dar ai scris o carte despre asta. Şi am citit-o, apropo.
Nu m-ai pus într-o lumină favorabilă,
dar, la ce vânzare a avut, cred că acum o duci binişor.
Ai dreptate. Ar trebui să-ţi mulţumesc.
- Cu plăcere. - Dar n-o voi face.
Adineauri m-ai întrebat ce e aici.
Locul ăsta reuneşte toate lucrurile la care visam noi doi.
Aici trebuia să ajungă Frăţia Soarelui...
Dumnezeu vrea să salvăm omenirea
ştergând de pe faţa pământului rasa vampirească.
Şi partea cea mai mişto este
că tu, Steve, eşti acum vampir.
Dar nu pe întregul.
Nu vinde castraveţi grădinarului! Am intrat în politică.
Pe bune?
Rău ai ajuns...
Ştiu, dar mi-am dat seama că nu poţi schimba prea multe,
de fapt, că nu schimbi nimic cu adevărat,
aşa cum ne doream noi, din amvon.
Adevărul este că, dacă vrei să faci lucrarea Domnului,
trebuie să te faci politician.
Mereu ţi-a mers mintea.
- E al tău, doctore Overlark. - Mulţumesc, Sarah.
Dle Newlin, spune-mi tot ce ştii despre Eric Northman.
Care Eric?
Eric Northman...
O să-ţi spun totul despre el.
În regulă. Te ascult.
Profesore!
- Bună, domnişoară... - Hamby.
Jessica Hamby.
De ce nu mi te amintesc de la curs, Jessica?
Dacă-mi permiţi să te tutuiesc.
Sigur. Şi nu am mai fost la curs. M-am mutat la Chimie Organică.
Majoritatea studenţilor n-ar alege prea uşor specializarea asta.
Eu nu-s ca majoritatea studenţilor.
Îmi place aşa mult chimia organică, încât mă gândeam...
că, dacă aş primi mediaţii, mi-aş prinde repede colegii din urmă.
Începem din seara asta?
Trebuie s-o facem în seara asta.
Deschid eu, Sook!
- Nu! Rămâi în pat! - Ar putea fi Warlow.
Nu cred că Warlow ar bate la uşă.
- Mă primeşti în vizită? - Ce vrei?
Nu poţi măcar să deschizi uşa, ca să nu vorbim aşa, la geam?
- Te aud bine şi aşa. - Am nevoie de ajutor, Sookie.
Dacă nu mă ajuţi, Eric, Pam, Jessica,
nenumăraţi alţii, chiar şi Tara, vor muri de-adevăratelea.
De unde ştii de Tara şi de toţi ceilalţi?
- Am întrezărit viitorul. - Pe naiba!
- Cum? - E o poveste lungă.
Totul ţi se trage de la sângele lui Lilith!
Închid uşa.
Nu te invit să intri.
Cum de poţi face asta?
Acum joc după alte reguli, Sookie.
- Jason! - Vin acuş'!
Îndepărtează-te naibii de soră-mea!
Bill, opreşte-te! Lasă-l jos!
- Stai acolo! Taci! - Tărtăcuţa mea!
Ce vrei de la mine?
- Sângele tău, Sookie. - Ai băut deja din el, ai uitat?
- Chiar mai mult decât era cazul. - Îţi jur, acum e altfel.
- N-o să-ţi fac rău. - O faci, chiar acum.
- Dă-i drumul fratelui meu! - Ascultă-mă!
Un cercetător îţi poate sintetiza sângele.
Du-te naibii!
Aş prefera să vii de bunăvoie, dar să ştii că o vei face oricum.
Asta le trebuie progeniturilor mele. Asta mi-a cerut.
Tu te auzi vorbind? Chiar te crezi un zeu.
Nu eşti niciun zeu, Bill. Eşti doar un nenorocit.
- Mergem? - Nu-mi sintetizezi sângele.
Nu poţi face din el medicamente sau ce ai mai plănuit tu.
Îmi pierd răbdarea, Sookie.
Bine, am priceput.
Ai puteri speciale şi nu mai pot să-ţi poruncesc să pleci.
Dar dacă a însemnat ceva pentru tine ceea ce a fost între noi,
vrei, te rog, să te cari naibii din casa mea?
- Nu te răzgândeşti? - În niciun caz.
Eşti moartă pentru mine, Sookie Stackhouse.
Nu mă deranjează.
Sook! Nu!
Jason! Fir-ar... Nu mişca!
Sigur e încărcată bateria ochelarilor?
Da. Nu mă mai întreba.
Dacă îi filmăm transformându-se în vârcolaci, intrăm în istorie!
Ideea e să-i racolăm, nu să apărem la ştiri!
Nu ştiu dacă-i o idee bună.
Cine naiba e asta?
- Bună! - Eşti un intrus.
Scuze că vă deranjăm. Am bătut cale lungă.
Voiam să luăm legătura cu voi, cu comunitatea voastră,
să vă prezentăm organizaţia noastră.
Sunteţi Martorii lui Iehova?
Nu, SUV, Societatea Unităţii Vampirilor.
Să dea dracii în vampiri!
Ce naiba se întâmplă aici?
Suntem SUV, un grup de acţiune paşnică directă,
o coaliţie a oamenilor, a vampirilor şi a altor creaturi supranaturale.
Ştiţi ceva? Scuze că v-am deranjat. Să mergem!
Poţi fi sigură că o ştergi de aici!
Ne înregistraţi? Ochelarii au o cameră de filmat!
- Ucideţi-i! - Nu!
Emma, stai înăuntru! Nu ieşi!
Mare greşeală...
Hai, fă-i felul!
Am venit cu gând de pace, pe bune.
Şi noi vrem pace, de asta tu şi amicii tăi o să ne daţi
toate camerele şi o s-o ştergeţi în clipa asta!
- Nu vă apropiaţi de noi! - Au poze cu Emma!
- Ne-au supravegheat. - Ce ţi-am zis eu?
Lupilor, daţi-vă naibii înapoi!
Haide!
Rikki, nu!
Rikki, drăcia dracului!
Eu sunt şeful haitei! Înapoi!
- La naiba! - Înapoi!
Drăcia dracului...
Sam!
O să te scoatem de aici, bine?
Nu! Încetează!
Mergi direct în pădure!
Stai puţin!
Trebuie să o ajutăm.
- Sam... - Hai, totul va fi bine.
Sună!
Aţi sunat la Eric Northman. Sunt Ginger. Cu ce vă pot ajuta?
Cioc-cioc!
Sper că nu te deranjează că am răspuns la mobilul tău.
E guvernatorul. Ce? Ce-am făcut?
Nu-i nimic, ginger, înţeleg. Eşti proastă.
Nu face nicio prostie!
Ce drăguţ! Dormi cu omul tău în acelaşi sicriu!
Se repetă povestea cu Sookie.
- Pam, ţi-ai ales prost momentul. - L-a sunat guvernatorul.
- Mai să fie! - Ce surpriză!
Tara, eşti drăguţă să-i pui un căluş Willei?
Ţi-am zis, nu vreau să mă amestec.
Nu era o întrebare. Găseşti bandă adezivă în sicriu.
O să urmărească apelul.
Poate să încerce. Telefonul meu e indetectabil.
Bună, domnule guvernator.
- Ai răpit-o pe Willa. - Da.
- Mai e în viaţă? - Da.
- Poţi să dovedeşti? - Nu vreau.
Să-ţi zic şi motivul. Willa nu mai are zile multe.
- Mulţumesc. - Domnule Northman...
Te rog, hai să discutăm... Putem să negociem...
Singurul motiv pentru care încă nu am ucis-o
e că nu mă hotărăsc care-i cea mai bună metodă.
Să-i beau sângele? Nu. Cred că i-ar cam plăcea.
Vezi tu, începe să mă placă.
O amică mă sfătuieşte s-o decapitez. Asta mă amuză întotdeauna.
Dar aş face mizerie şi port un costum de 3.000 de dolari.
Nu ştiu ce să fac, dle guvernator.
Poate supun la vot pe internet.
Dar un lucru e sigur.
O s-o omor şi nu o dau la telefon să-şi ia rămas-bun de la tăticul ei.
L-am găsit, domnule.
Domnule Northman, te implor! Te rog, o să schimb totul!
O să anulez consemnul, o să-mi cer iertare în public!
- Te rog, te implor! - Super. Asta voiam să aud.
Lasă-mă puţin să o dezleg, ca să ţi-o dau la telefon.
Vin încoace.
Tara!
Eşti asistenta mea, Ginger. Treaba ta e să tragi de timp.
"Fata e legată fedeleş şi nu mă pricep deloc s-o dezleg."
Orice ai face, ţine-l de vorbă, ai priceput?
Când guvernatorul va da buzna aici, îi spui că nu ne-ai văzut.
Ia telefonul. Noapte bună, Ginger!
- Aşteaptă! - Ce-i, băiete?
Când am zis că Sookie a fost foarte bună cu mine,
n-am precizat că ne-am despărţit în termeni nu tocmai buni.
- Nu ştiu dacă voi fi binevenit. - Garantez eu pentru tine.
Slavă Domnului! Eu şi Jason eram convinşi că Warlow...
Bună seara, Sookie.
- Ce cauţi aici? - Mi-am făcut un prieten.
S-a oferit să mă ajute să-l vânez pe Warlow.
Stai... Eşti sigur că era Warlow?
De-ai fi văzut cu ochii tăi...
Un vampir oarecare n-ar fi putut face asta.
Uitaţi!
Aţi mai văzut sânge ca ăsta?
Se pare că ne scapă nişte lucruri despre acest Warlow.
Sook, tocmai mi-am dat seama. Ce-i cu Hadley şi Hunter?
Nu. S-au dus la o noapte după Russell Edgington.
Dar toţi prietenii noştri? Au avut grijă de noi.
Şi-au pus vieţile în pericol pentru noi.
Şi acum sunt morţi din cauza mea.
Ieşi din mintea mea, Ben! Simt că o scormoneşti.
Sookie, ospitalitatea!
Îmi pare rău, bunicule Niall... Nu mă simt prea ospitalieră.
- Ce... - Sook.
Nu-i nimic. Mă duc să fac curăţenie...
- Ce s-a întâmplat aici? - Nu-ţi dai seama?
- O vizită a fostului iubit. - Bill.
Da, Ben. Bill.
Dacă nu te-ai prins din ton, n-am chef să vorbesc despre el.
Înţeleg. Nu mai pun întrebări idioate.
Promit... Dar tot mai am una.
Pot să te ajut?
- Eu mătur, tu ţii făraşul. - Bine.
Îmi pare rău că am spionat iar.
Dar... cum am zis, e un obicei.
Poate că Niall avea dreptate.
Aş putea fi ceva mai primitoare,
de vreme ce şi eu am avut aceeaşi meteahnă ca tine.
- Mersi pentru scuze. - Scuze?
Nu m-am prins că m-am scuzat.
- Nu, eu... - Fac mişto de tine.
- Aşa deci... - E ciudat.
Am văzut o grămadă de zâne în ultimii câţiva ani.
De ce pe tine te simt atunci când îmi asculţi gândurile?
- Nu ştiu. - Tu mă simţi pe mine?
Te simt chiar acum.
Ben.
S-a întors.
Sookie, rămâi înăuntru!
Te-am prins, Warlow. Cine eşti?
Oricine ar fi, gagica asta nu e Warlow.
Normal că nu-s Warlow! Îl caut pe ticălos!
Cum ştii de Warlow?
Doamne!
Jason!
- Ajutor! - Doamne!
Jason.
Doamne!
Bună seara, vampirule Bill!
Şerifule Bellefleur.
Nu-mi place să fac asta, mai ales că suntem neamuri,
dar s-a dat un consemn pentru cei din rasa ta.
Ştiu. Şi-mi pare tare rău că-l încalc.
Am schimbat o vorbă cu Sookie şi acum mă duceam spre casă.
Nu sunt de acord cu aiureala asta, doar îmi fac treaba.
- Ce căţel drăgălaş! - E al uneia din fiicele mele.
Probabil n-ai aflat, acum am patru copilaşi.
- Sunt foarte drăgălaşi. - Nu ştiam. Felicitări!
Copiii sunt o binecuvântare.
- Asta-mi amintesc mereu... - Aşa e.
Trebuie să te bucuri de ei, timpul zboară repede.
Nici n-o să-ţi dai seama când o să-ţi plece din casă.
Mulţam de sfat, vampirule Bill.
- Vorbesc serios. - Cu plăcere, şerifule.
Atunci, îţi zic noapte bună... şi mă duc direct acasă.