Din episoadele anterioare...
Nu căsătoria încercam s-o ţin secretă.
Ci eu, cel care am fost, Pete beţivul.
Nu l-ai cunoscut, şi nici nu vreau s-o faci.
Charlotte Dupres, care, după câte se pare, e o rivală a mea.
Dacă-ţi distrug inima, crezi că asta te va opri?
Soţul meu mincinos e din nou în lumea largă.
Dar şi eu am planuri.
- Bună dimineaţa, dnă LaBelle. - Bună, Terry.
Dumnezeule.
Ajută-mă. Ard.
Numele lui e Terry Chambers, procuror în Marlon, Ohio,
otrăvit din senin în parcarea sa de dimineaţă.
Arsenic în cafea?
Nu mâncase nimic de opt ore, şi nu era nicio urmă vizibilă.
Cauza morţii,
paralizia muşchilor, i-au cedat plămânii şi a făcut infarct.
De asta te trimit pe tine şi pe Pete. Apropo, unde e Pete?
E la examinarea anuală.
Nu, Dumnezeule. A venit timpul lor?
Da, stai să treci de 50 de ani, atunci începe distracţia.
Ce e asta?
Ultimele lucruri pe care le aveam la mama.
- Da, avea nevoie de spaţiu. - Ai un zbor într-o oră...
- Mă duc. - Steve, miroase a...?
Da.
Ştii, Abigail,
e foarte frumos din partea ta,
dar nu trebuia să te deranjezi să ne faci biscuiţi.
Biscuiţi? Nu, ăsta e micul meu dejun.
Sunt de la patiseria aia drăguţă de pe strada 3rd.
De fiecare dată când Pete vorbeşte de acel loc, devine...
- Salivează. - Da.
Dar dacă cineva ar spăla vasele, m-aş gândi să împart un biscuite.
- A spus cineva "biscuiţi"? - De fapt, n-ai timp de micul dejun,
pentru că tu şi Steve aveţi un ping.
- Speram să pot... - Un băiat de 15 ani
a intrat într-un fel de "stare de fugă" într-un parc în New York,
şi a scris în graffiti probleme avansate de mate pe un zid.
- Sună fascinant. - Da?
- Da, nu crezi? - Sunt oficial obosită.
Serios? Pentru că eu şi Abigail
urma să facem curat în anexa neutralizatorului,
dar dacă preferi să stai...
Nu, mersi. Îmi place fuga.
- Hai, Jinksy. - Eu rămân.
- Ce vei face? - Vei rămâne?
Da, mi-ar plăcea să despachetez toate prostiile alea.
Dar n-ai prefera să faci asta după ce scot neutralizatorul?
Nu, stai. De acum 30 de ani am redus problemele date de neutralizator.
- Dacă Steve preferă să stea, să rămână. - Aş putea.
Da, mi-ar fi de folos puţină acţiune de teren.
Şi cred că noi doi mai bine am merge ca după bustul lui Beethoven, nu?
Cum zici tu, Bilbo Baggins. Să mergem.
- Dar trebuie să fac bagajele. - Tu du-te şi eu...
- Ce faci? - Nimic.
Forţa de a încleşta e prima care dispare.
Ştiu cât de important e asta pentru tine.
- Vă pot ajuta? - Căutăm casa lui Terry Chambers.
Serviciile Secrete? Recunosc legitimaţia de pe website.
Aţi venit aici pentru c-a murit procurorul?
Hummingbird Lane, faceţi stânga,
2141. Sunt aici pentru întăriri.
Locul ăsta arată ca o emisiune din anii '50.
Ce? Trebuie să fac şi cealaltă parte.
Nu poţi parca aici. Vizitatorii au parcarea lor.
Serviciile Secrete.
Nu-mi pasă nici dacă e preşedintele pe bancheta din spate.
Sunt colonelul Arnold Cassel, preşedinte al consiliului aici.
- O să pun să fiţi ridicaţi. - Vrei să mergi?
Stai! Nu, tu stai înăuntru.
E în regulă, dle.
Ne mişcăm.
Regulile sunt reguli, soldat.
Odată încălcate, e un drum alunecos spre iad.
Comunităţi închise, pentru când îţi lipseşte tabăra.
Un tip e mort şi lor le pasă de regulile de parcare.
- Astea da priorităţi aiurea! - Ce se întâmplă?
Mai întâi exerciţiile cu mâna, apoi ţipi la un tip în vârstă?
Dumnezeule, ai avut examenul azi. E totul în regulă?
Da, nu, nimic. Nimic nou.
Atunci de ce mergi repede?
Doctorul a spus că testosteronul e cam scăzut.
Asta înseamnă...
A spus că nu e mare lucru.
Apoi am citit online că poate cauza infertilitate,
pierderea apetitului sexual şi... ED.
Bună.
Janice Malloy, 26, chiar acolo.
- Uite-o. - Cine sunteţi?
Sunt agenta Bering. El e agentul Lattimer.
- Suntem de la Serviciile Secrete. - Agenţi, ştiam eu.
Aţi venit să investigaţi moartea procurorului Chambers?
- Credeţi c-a fost ucis? - De ce? Crezi c-a fost?
Sper că nu, dar cu ce s-a întâmplat acum câteva nopţi...
- Cu procurorul? - N-aţi aflat?
A uitat să-şi parcheze maşina în garaj, şi cineva i-a spart parbrizul.
Nimeni n-a văzut cine, dar cu toţii am văzut parbrizul.
Oricum, trebuie să plec. Succes.
26, chiar acolo, dacă vă pot ajuta într-un fel.
Pa.
Mulţumesc, Gladys Kravitz.
Chiar crezi că trebuie să port...
E puţin cam mult, nu crezi?
Nu, după ce s-a întâmplat când Depozitul încerca să crească,
nu-mi asum niciun risc.
Cum vrei.
Tot ce e aici e mort.
Traducerea şi adaptarea: Relic @ Titrări Team
Warehouse 13 Sezonul 4 Episodul 17
Un băiat de 15 ani?
Da. Nick Powell.
A făcut toate astea într-o transă?
Da, conform spuselor a doi martori, radia un fel de lumină.
- Când îl cunoaştem pe Nick? - În cam o oră.
Asistenta a spus că-şi face un RMN. Văd fizică algoritmică.
- Calcule diferenţiale. - E un cod pe cealaltă parte.
Pare a fi C++ sau Java.
Poate ar fi bine să mergem acasă la el, să vorbim cu părinţii?
Nick nu are nici părinţi, nici casă.
Locuieşte acolo. Frumoasă cutie.
Şi eu aveam una aşa.
Am pierdut chiria.
Rodger, ştii dacă tatăl tău vitreg
a adus acasă ceva vechi, antic, în ultima vreme?
Mă cheamă Rodge şi nu ştiu.
Mama poate şti. Trebuie să ajungă curând acasă.
Dar parbrizul? Am auzit că l-a spart cineva.
Ştii ce? Nu eu.
Nici nu eram aici.
Chiar sunteţi de la Serviciile Secrete?
- Uite ce e, Rodger... - Rodge.
Tatăl tău vitreg a fost ameninţat în ultima vreme?
Stai, ce? Ameninţări?
A condamnat 6 oameni la moarte în 15 ani.
Sigur cineva poreclit "Camera de Gazare" trebuie să fi avut duşmani.
Stai, spuneţi că Terry a fost ucis?
Eu am crezut c-a avut un atac cerebral.
- Verificăm toate posibilităţile. - Asta nu e bine.
Nu ştiu nimic despre serviciul său.
Mersi...
- Rodge. - Da.
Pete...
Am primit raportul criminalistic.
Au găsit tiopental de sodiu, Pavulon,
şi clorură de potasiu în sângele său, toate folosite la injecţiile letale.
Poate e un artefact de execuţie
în mâinile unui membru al familiei cuiva condamnat la moarte.
Îl pun pe Steve să cerceteze cazurile condamnaţilor la moarte.
O să verific asta.
- Ce se întâmplă? - O femeie isterică, zice că s-a blocat.
Ajutor! Ne-am blocat!
- Cum? - Unul de altul!
Spencer, asta nu e casa ta?
Nu, e a părinţilor mei. Sunt în Miami.
Doar stăteai aici,
relaxându-te?
Da, lucram.
Mă întindeam şi s-a întâmplat.
- La ce lucrai? - La website-ul meu.
Da.
Spencer e un guru al web-ului,
iar eu am afacerea cu lumânări...
Aţi intrat în contact cu vreun obiect ciudat în ultima vreme?
- Nu, eu... - Dar procurorul Chambers?
V-aţi întâlnit cu procurorul Chambers?
Soţul meu, Gerry, lucra pentru biroul procurorului
înainte de a fi concediat acum câteva zile.
- De ce? - Scuză-mă o clipă.
Ştiu că pare o nebunie, dar sunt uniţi la talie, ca gemenii siamezi.
Şi mă gândesc la dna Robinson.
Crezi că-şi făcea de cap cu tipul mai tânăr?
- Credeam că lucrează pe laptopuri. - Asta a spus.
Dar am observat că e închis, şi l-am văzut lovind o loţiune sub canapea.
Cât computerul era stins, laptopul sigur era deschis.
Dl LaBelle e concediat de procurorul Chambers
apoi află că soţia sa îl înşeală cu acest puşti.
Şi foloseşte un artefact ca să se răzbune.
Dar ce fel de artefact otrăveşte şi uneşte?
Dacă nu cumva are două artefacte.
Doamne, ce putoare. Când ceva prost se strică.
Aşa miroase substanţa după ce neutralizează un artefact.
Eliberarea presiunii ajută la normalizare.
Ţi-ai despachetat lucrurile?
- Nu încă. - Nu de asta ai rămas, nu?
Nu.
Da, dar nu chiar de asta.
Bine, spune.
- Povesteşte-mi. - Nu ştiu.
Cred c-a fost o combinaţie de rămas bun cu fostul, apoi a venit bagajul.
Mi-am dat seama că viaţa mea e acum aici.
M-am stabilit aici permanent,
ca Pete, Myka şi Claudia.
- Şi e un lucru rău? - Nu.
Se spune că poţi vorbi de viaţa ta aici cu o persoană importantă.
Nimeni n-a găsit pe cineva. Eu sunt de zece ori mai timid ca ei.
- Steve? - M-am gândit la asta.
Asta vreau pentru un tip ca mine? Pentru că deja sunt nervos.
Steve! Ai grijă!
Dumnezeule.
- Te simţi bine? - Da.
Nu, sunt bine. Sunt bine.
Ar trebui să fac ceva, să te ud cu ceva sau?
Nu, mersi. Sunt...
Va trebui să fac un duş cu ce demnitate mi-a mai rămas.
Ai grijă.
Nick, s-a întâmplat din nou?
Cred.
- Cam acum o oră. - Vrei să-mi povesteşti?
De ce, ca să crezi şi tu că sunt nebun?
Nu cred că eşti nebun.
Las-o baltă.
Dacă încerci să mă duci la o casă adoptivă, n-o să merg.
Nu. Nu suntem de la Serviciile Sociale.
Poţi sta liniştit.
Bun. Cred tot ce zici.
Nu ai de ce să crezi tot ce spun,
dar am trecut prin sistem, şi nu sunt o fană.
Ştiu că poate fi nasol.
- Ai crescut în case adoptive? - Da.
Şi nu voiam să caut un tată abuziv care să mă bată,
aşa că am stat pe străzi în schimb.
Da? Unde?
Minneapolis, trei luni. N-aş recomanda asta în februarie.
Şi chiar şi asta pare mai călduros decât o instituţie.
Înţeleg cum e să fii închis
pentru că vorbeşti despre ceva inexplicabil. Chiar înţeleg.
Dar noi explicăm inexplicabilul.
Doar că trebuie să vorbeşti mai întâi.
Nu ştiu ce se întâmplă.
Înainte să înceapă criza, am viziuni...
Ca şi cum sunt în altă parte, nu am niciun control...
Ca şi cum corpul meu e aici, dar mintea e în altă parte.
Mulţumesc.
Nu-ţi face griji. O să-i dăm de cap.
- Claudia? - Scuză-mă.
RMN-ul arată multe atacuri neurologice,
activităţi electrice crescute care sunt de zece ori mai puternice
ca orice criză epileptică.
- Chestia asta îi prăjeşte creierul? - Practic da.
Şi dacă se va mai întâmpla, îl va ucide.
E acasă. Nu cred că i-a spus cineva
despre soţia sa şi Spencer că s-au dus la spital uniţi.
Da, va fi amuzant să-i spunem asta.
Dle LaBelle, sunt Rex de la pază.
Dle LaBelle, Serviciile Secrete.
Dle LaBelle?
Agenţii Bering şi Lattimer, de la Serviciile Secrete.
Despre ce e vorba, Rex?
Avem unele întrebări legate de procurorul Chambers.
Sigur.
Concepţie greşită. Fuga nu te face să pari nevinovat.
Azi nu e ziua în care să-l testezi.
- Unde e artefactul? - Ce?
Unde e ce ai folosit ca să-l otrăveşti pe procurorul Chambers?
N-am folosit nimic, jur. Doar i-am spart parbrizul.
Da? Atunci de ce ai încercat să mă loveşti?
M-am panicat. Ştiam că veţi crede că eu l-am ucis.
- N-am făcut-o! - L-ai ucis, apoi ai mers după soţia ta
când ai aflat că te înşela.
Leslie mă... înşeală?
Cum... cu cine?
Copiii ştiu?
Îţi miroase? Arde ceva.
Omule, arzi.
Pete, dă-te înapoi!
Mykes, trebuie să găsim chestia asta.
- Cu aşa arsuri, încă poate muri. - Oamenii încep să se panicheze.
Ne-am întors de unde am început.
LaBelle nu ştia că soţia sa îl înşeală.
Ce ştim?
Avem trei victime din trei atacuri diferite
care pot sau nu pot fi cauzate de acelaşi artefact.
Toţi locuiau la Crown Heights.
Cine din oraş ne poate spune ce se întâmplă?
Aduc nişte ceai.
Doamnă Malloy...
Janice, vă rog.
Mă cheamă Janice.
De cât timp lucrează Rex aici?
De ceva timp... cam de opt ani.
Era apropiat
de procurorul Chambers, de dna LaBelle sau de Spencer?
Mykes, trebuie să mănânci din prăjituri.
Nu prea cred.
Rex a fost mereu mai retras,
chiar şi după ce apartamentul său a ars şi s-a mutat...
- Apartamentul său a ars? - Într-un incendiu?
Da, cam acum trei luni.
Cred că instalaţia a fost de vină.
Apoi comisia l-a lăsat să stea până rezolvă cu compania de asigurări.
Te simţi bine?
- Sunt întreagă. - Îmi pare rău că...
- Te-am lăsat acolo. - Nicio problemă.
Am curăţat ultimul filtru înainte să mi se facă greaţă.
Dar tu? Te simţi bine?
Da, sigur...
mirosul îmi va părăsi sinusurile în câţiva ani.
Cred că e karma pentru c-am căutat sfaturi gratis.
Nu, Regenţii m-au adus aici să ajut cu aşa probleme.
Şi ştiu cum e să fii singur.
Sunt psiholog. Nu-mi fac mulţi prieteni.
Cred că în lumea reală, după ce le spui cu ce te ocupi, vor să se descarce.
Sau ţin garda sus, de asta mi-am dat demisia.
Nu, nu e. Doamne, îmi pare rău.
- E ceva ce fac... - Detectorul de minciuni.
Da, eu sunt.
Voiam să spun că e unul din motivele pentru care am renunţat.
- Cred că nu-mi place să vorbesc de asta. - Nu trebuie.
Nu, e bine pentru mine. Doar...
- Vreau să... - Stai jos?
- Da. - Intră în biroul meu.
Acum doi ani am avut un pacient...
pe care nu l-am putut ajuta.
Mă temeam că asta se va întâmpla din nou,
aşa c-am demisionat...
am plecat în călătorii, eu şi aparatul de fotografiat,
alt instrument observaţional pe care să-l ascund.
- Doctore, cunoaşte-te. - Cum ai ajuns aici?
Eram în Burma fotografiam prizonieri politici când l-am cunoscut pe Adwin Kosan.
A simţit ceva legat de mine şi mi-a spus de Depozit.
Pe mine m-a găsit în New Jersey.
Credeam că ştiu chestii, dar...
locul ăsta...
Cred că asta avem în comun.
Suntem mai multe jucării inadaptabile pe care le colecţionează Depozitul.
Doar că acum ne-avem unul pe altul.
Poate de asta abia aşteptai să-ţi ajungă lucrurile.
- Ce vrei să spui? - Ai spus că erai îngrijorat
că nu ai cu cine să-ţi împarţi viaţa.
Acum mi se pare că ai patru persoane speciale, unice.
Şi deocamdată, ei pot fi aleşii tăi.
Poate că e timpul să le spui mai multe despre tine,
ceea ce poate fi înfricoşător.
Artie a spus că eşti bună.
Niciuna din ecuaţii nu pare să rezolve ceva.
"Pentru toate 'T' neegale cu 'S'", ce naiba?
- Urăsc să am doar un indiciu. - Mereu e aşa?
De obicei mai morocănos. E doar distras.
Ce e locul ăsta?
Pare a fi o veche casă conspirativă a NSA.
Evident, acum o folosesc să filmeze filme porno.
E St. Jude, nu? Patronul cauzelor pierdute.
- De unde îl ai? - De la una din mamele adoptive.
Era un copil la şcoală care mă îngrozea.
Dna L a spus să mă rog la St. Jude dacă mai am coşmaruri.
Am nevoie de una din alea.
Te superi dacă...?
Încă mai ai coşmaruri?
Ca o miniserie SF fără sfârşit
despre salonul de nebuni, că fratele meu e pierdut,
şi mai recent de tipul ăsta.
Mi-a ucis prietenul.
- Ce s-a întâmplat cu el? - Ticăloşi mici.
Nu, nu tu. Cred c-am reuşit!
- Am nevoie de tine. - Ţine-te bine.
- Da, dr. Frankenstein? - Ce cocoaşă?
Tot vezi coduri de programare.
Văd formule de probabilitate. Se pare...
Ambele sunt folosite de firme de investiţii
în limbajele de programare pentru analizele de marketing.
- Îmi dai versiunea scurtă? - Băncile angajează fizicieni, statisticieni
care să creeze modele numerice pentru stabilirea preţurilor.
- Ca derivatele. - Şi alte lucruri.
Şi angajaţii băncii se numesc cuantumuri.
Sunt analişti cantitativi.
Ştii cum arată munca lor?
- Ce? - Exact ca asta.
Frumos. Nu întâmplător suntem lângă Wall Street,
dar ce legătură are Nick cu asta?
Da, Nick...
Artie, mai are o viziune...
Înseamnă că va mai avea un atac, ar trebui să fim pregătiţi.
Nick spune că se simte transportat într-un alt spaţiu.
Dacă e un artefact şi dacă-l foloseşte cumva cineva,
trebuie să-l facem pe Nick să ne dea mai multe detalii legate de acel loc,
ca să putem da de urma artefactului.
Nick, îmi poţi spune unde eşti şi ce vezi?
- Văd mâinile unui bărbat. - Ce fac?
- Fac ce fac şi eu.
Da, oglindesc mişcările lui, ce altceva?
- Artie, are un atac. - Reversul artefactului se intensifică.
- Trebuie să oprim asta. - Trebuie să continuăm. Să-l salvăm.
- Ce altceva? - Sunt într-un birou.
Văd o cană albastră şi o tablă albă...
- Un ceas cu o antilopă. - E suficient.
Pune-l pe canapea. Ţine-l.
- Îl ţii? - Încerc.
- Ce e asta? - Masca de dormit a lui Stalin.
E singurul lucru care-l lăsa să doarmă pe acel dictator paranoic.
Trebuie să fie o legătură între Rex şi celelalte victime.
Poate au dat peste un secret, iar acum plătesc preţul.
Mykes, nu pare un noroc ciudat
că incendiul nu a atins obiectele sale electronice scumpe?
Janice a spus că Rex aşteaptă decizia
companiei sale de asigurări.
Trebuia să-şi verifice nivelul de testosteron,
pentru că greutatea asta nu e nimic.
Pete, asta e o notificare pentru o a doua investigaţie de incendiere.
Spun că au găsit urme de acid boric în prize.
Acid boric? Arde verde.
Am văzut la Bill Nye The Science Guy. Rex a ars de aceeaşi culoare.
E un artefact cu cauză şi efect.
Nu ştiu... şi-a dat foc la casă şi a ars şi el.
Dna LaBelle şi Spencer erau împreună, nu?
- Da. - Acum sunt uniţi.
Unul era un incendiator, ceilalţi doi adulteri,
toţi erau pedepsiţi după păcatele lor.
Dar procurorul Chambers? Era treaba lui să închidă oamenii.
Dacă nu cumva a făcut ceva imoral în timpul unui caz de crimă
care a rezultat în injecţia letală.
Să-i spunem lui Steve să caute artefactele care au legătură cu păcatele?
Da, iar noi trebuie să aflăm
cine din oraş e aşa obsedat de moralitate.
- Colonelul Cassel. - Ce?
Colonelul Cassel, ai uitat? Regulile sunt reguli, soldaţi.
Şi odată ce începi să le încalci, e un drum alunecos spre iad.
E un lucru de genul lui Burgess Meredith.
- E foarte ciudat. - Nu ştiu.
Maşina e aici, dar nu răspunde.
Colonel Cassel?
Mă ocup eu. Tu sună la 911.
Da, suntem la 106 Woodpecker Crescent.
Da, în Crown Heights. Mulţumesc.
- Colonele. - Cum se întâmplă asta?
- Cum se întâmplă ce? - Cineva ştie.
- De asta îmi fac asta. - Ce ştie cineva?
Ai făcut ceva ilegal sau imoral în trecut?
Ceva... Ce? Nu! Nu!
Colonele, trebuie să ne spui.
Poate fi o legătură.
Era în Kuwait, '91.
Unitatea noastră a ajuns într-un sat.
Erau mai mulţi ca noi, patru la unu.
Ştiam unde e duşmanul.
Localnicii îi adăposteau. Aveau stocuri întregi de gaz.
N-am avut de ales.
Am gazat întregul sat, i-am ucis în somn...
femei, copii.
Doamne, iartă-mă.
Ar fi trebuit să murim în acea dimineaţă.
În schimb, am primit medalii "Liberation Of Kuwait".
Ascultă-mă.
Când ai spus că cineva ştie, te refereai la cineva din Crown Heights?
Nu ştiu.
Întinde-te. Relaxează-te. E cineva aici să te ajute.
Încearcă să respiri.
Mykes, cineva de aici face asta.
Ar fi bine să aflăm cine înainte să avem un exod în masă
şi să pierdem definitiv artefactul.
Cum se simte?
Pulsul e scăzut. Tensiunea e mare.
Activitatea creierului e schimbătoare. Nu cred că va mai supravieţui unui atac.
- Nu putem lăsa copilul să moară, Jinksy. - Crezi că acest artefact
îl leagă de cineva şi-i face calculele?
Da, mintea sa pare să fie acolo unde e cel cu artefactul.
A descris un birou.
Crezi că e în apropiere, sau îl afectează pe Nick de la distanţă?
Teoretic, poate fi oriunde.
Artefactele psihice pot lucra de la depărtare.
Broşa pe care regina Isabella i-a dat-o lui Columb
te poate face curajos de peste un ocean.
Evident, sperăm să fie mai aproape.
Nick a spus c-a văzut un ceas cu o antilopă aşa c-am verificat firmele de investiţii.
Da, dar de ce ar vrea cineva să fie legat
de un băiat care abia ştie matematică?
Ai spus că analizează multe date
şi le aplică la modele numerice.
Da, toate firmele îi folosesc.
Ar fi nevoie de o mare capacitate mentală.
Tinerele creiere încă se dezvoltă,
aşa sunt mai flexibile, şi au abilitatea
de a face mai multe conexiuni decât creierele adulte.
Spui că cineva îi foloseşte creierul lui Nick să-i ajute să-şi facă treaba.
Ca un hacker ce împrumută un server. Nu c-aş fi făcut vreodată asta.
Dar cravata lui Sir Isaac Newton?
Îi dă discernământ celui care o poartă dacă te ştergi cu ea pe frunte.
Reversul... creşte mişcarea gravitaţională până nu te mai poţi mişca.
- Nu creează o legătură psihică. - Am găsit.
Patru bănci de pe Wall Street au logouri cu coarne.
Doar una are o antilopă. Armstrong Investing.
Asta am văzut.
Sunt Pete şi Myka. Vom căuta în continuare.
De ce vreau vodcă deodată?
Nu, e reversul măştii de dormit.
Va dispărea în 30 de secunde. Dar acum vreau eu vodcă.
Cel care credeam că are artefactul
se pare că e un coş de gaze de pe Marte.
Am început cu artefactele ce au legătură cu păcatele şi am terminat cu cele biblice
şi cel mai apropiat lucru pe care-l avem de pedeapsa divină
e o versiune obscură a poveştii Sodomei şi Gomorei.
Spune că atunci când Sodoma a fost curăţată de păcate,
o furtună a îngropat-o în dunele de sare care au făcut-o aşa bogată.
Se pare că agenţii Depozitului 3 se temeau că unele artefacte
au fost create în acea zi ca obiecte acoperite de sare şi le-au luat forma.
Dar nu au fost specificate ce obiecte.
De ce îi atacă cineva pe aceşti oameni?
- Doar pentru că locuiesc aici? - Sau pentru că au păcătuit?
Toţi păcătuiesc. Trebuie să fie o altă legătură.
Am găsit.
- Ce? - Mykes, uită-te.
Toţi sunt membri ai consiliului din Crown Heights.
Procurorul Chambers, dna LaBelle, colonelul Cassel.
Poate un rezident nemulţumit îi are ca ţintă.
Da, dar de ce? Rex, paznicul, nu e pe listă.
Uite...
Poţi citi aici totul. Steve, caută artefactul.
O să-l verific pe ultimul membru, dl John Foster.
Pete, ai grijă.
- Ai veşti de la Steve? - Nu, dar am găsit un articol
ce creditează analiştii de la Armstrong
pentru succesul lor, "ATQ."
Am înţeles.
Poate e o secţiune...
- Nu, se întâmplă din nou. - O să am nevoie de îndrumare.
Locul ăsta e imens.
Nick, Nick, mă auzi? Îmi spui ce vezi?
Sunt în acelaşi birou ca înainte.
Am nevoie de mai mult. Ceva anume?
Uşă de sticlă şi un birou în faţă.
Sticlă şi birouri.
Toate au aşa.
Nick, ce altceva?
Ştiu că poţi face asta. Haide.
Aud cântecul din desenul "Kill The Wabbit".
Artie, nu ştiu... aude "Kill The Wabbit."
"Kill The Wabbit"?
"Kill The Wabbit."
"K..."
"Kill The Wabbit."
Te-am găsit.
Normal, ochelarii lui Orville Wright.
Dă-i jos!
- Artie, haide. - De ce?
Dacă am dreptate, îi aparţin celui mai puţin talentat
din fraţii Wright care le-a dat abilitatea
de a fura puterea minţii a altor oameni... las-o baltă.
Ucizi un tânăr purtându-i.
Haide, Artie!
Te simţi bine?
Artie, ai reuşit.
Nu ştiu ce ai făcut, dar a mers. Nick se simte bine.
Lucy, ai nişte explicaţii de dat.
A fost mai mult testosteron decât deschiderea unui lacăt.
John Foster? Mykes.
Cred că ştiu cine are artefactul.
Săptămâna trecută, comisia a refuzat a treia oară,
o petiţie de la Janice Malloy.
Voia să ridice un bust al răposatului ei soţ,
fondatorul Crown Heights.
- Dar Rex? - Rex a fost împotrivă,
spunând că "ar tenta vandalismul fără un motiv întemeiat."
Janice face toate astea din cauza unui bust?
Tu ai spus-o. Priorităţi aiurea,
dar tot nu ştim cum a făcut-o.
Poate că i-o face lui John Foster acum.
Dumnezeule. Prăjiturile ei cu ciocolată.
Ce? Prăjiturile lui Janice?
Când Sodoma a fost curăţată de păcate,
a fost îngropată de o furtună în dunele de sare care au făcut-o bogată.
- Sarea, Pete. - Ştiu.
De asta erau aşa bune.
Pete, dacă artefactele create de furtună
nu erau obiecte acoperite de sare,
ci chiar sare?
Dacă i s-a dat o anumită putere?
Sarea din prăjiturile lui Janice?
Asta ar fi nasol!
- Doamne! - Pete, nu te mişca.
N-o s-o fac, pentru că nu cred că pot.
Cred că am picioarele rupte.
Myka, adu-o pe Janice şi neutralizează artefactul!
Du-te!
Da, arată bine.
Aş putea slăbi, dar arată bine.
- Mulţumesc mult. - Nu mânca aia!
Ai încredere în mine. Ştiu ce faci.
Dumnezeule, sarea a acoperit chipul unei persoane şi i-a luat forma.
Taci!
Asta foloseai să răneşti oamenii?
Pentru ce, Janice? Pentru un bust?
Nu, e soţul meu! El a construit Crown Heights!
Înapoi! Căsătoria noastră e legată de acest loc,
până la numirea străzilor după păsările noastre preferate!
Iubea Crown Heights!
Şi-a dat viaţa pentru el, iar ei vor să-l şteargă...
Vor să-l şteargă!
Dă-mi masca.
Las-o, Janice.
E din ce în ce mai rău.
Am neutralizat-o.
Doamne, Myka. Doamne.
De ce nu merge? Acum trebuie...
Colonel Cassel, ce s-a întâmplat?
M-au trimis acasă.
Cum am plecat, m-am simţit bine... Doamne.
- Se simte bine? - Nu, cheamă ambulanţa!
Trebuie să aflăm ce s-a întâmplat când ne-a părăsit.
Ce am făcut?
Am gazat tot satul, i-am ucis în somn...
femei, copii.
- Iartă-mă. - L-am făcut să mărturisească.
Pete, ascultă-mă. Cred că trebuie să mărturiseşti.
Cred că aştept până vine ambulanţa.
Nu poţi aştepta ambulanţa.
Singurul lucru care va merge e să mărturiseşti.
Orice ar fi, ai încredere în mine. Mărturiseşte.
Sunt partenera ta. Spune-mi.
Era pe când încă mai beam şi...
eram tânăr şi înfumurat.
A fost o prostie, Myka. Nu...
Şi eram beat.
Eram beat.
Am trecut la volan.
Era un...
Am fost aşa un idiot. Nu ştiu de ce.
Am pierdut controlul maşinii.
Am lovit un copac, dar am scăpat.
Am scăpat fără o zgârietură.
Dar amicul meu, Dave,
a fost aruncat din maşină.
Şi şi-a rupt ambele picioare.
Eu am făcut asta.
Sunt responsabil. Îmi pare rău.
Asta m-a trezit la realitate.
Am jurat să nu mai beau, şi aşa a fost, Myka.
- Nu am mai băut. - Ştiu.
Pete, cred că merge.
Puteam să-mi ucid prietenul.
Nu m-am putut ierta niciodată.
Ascultă-mă.
Ai ajuns departe de atunci.
Acum eşti un om complet schimbat.
A fost nevoie de curaj ca să-mi spui asta.
Cred că ai tot testosteronul de care ai nevoie.
- Crezi? - Da.
- Gata cu atacurile? - Artie l-a prins pe cel care-ţi făcea asta.
Credem c-ai dat peste el când cerşeai sau ceva.
Gata cu atacurile şi viziunile.
Mersi. Sunteţi tari.
Mi-ai salvat viaţa, îţi rămân dator.
Cu asta mă ocup.
- Pot pleca acum? - Da.
Nu veţi suna Serviciile Sociale?
Cum ai spus, nu ne ocupăm cu asta,
eu n-aş putea face asta, dar unde te vei duce?
Nu ştiu, o să văd.
Stai. Doar că...
De ce nu vii în South Dakota cu noi?
South Dakota?
- De ce aş face asta? - Doar pentru două zile,
ca să putem monitoriza efectele reziduale
şi când terminăm,
te ducem unde vrei s-o iei de la capăt.
Nu ştiu. Sună ca o capcană să mă duceţi la o casă adoptivă,
undeva departe, de unde nu pot scăpa.
E o idee bună, dar nu.
Şi cred c-am meritat să ai încredere în mine.
Nick, ştiu că cea mai rea parte
legată de unde eşti acum e că simţi că nimănui nu-i pasă.
De ce nu mă laşi să te răsplătesc cu ceea ce mi s-a oferit?
Cred că pot da o şansă.
Da? Grozav.
Va fi amuzant. O să-ţi placă.
- Ce e asta? - Una din fotografiile mele.
Mă gândeam s-o împart cu toţi.
- Îţi asculţi propriul sfat. - Da.
Bine lucrat.
Bun venit acasă.
Am auzit c-a fost nevoie să cureţi neutralizatorul.
- Nasol. - A vomat pe tine?
- Pentru că eu am plâns. - Aşa e.
De fapt, s-a revărsat pe Steve.
Ce?
Ce e mirosul ăla minunat?
- Bună. - Bine aţi revenit.
- Frumoasă petrecere. Ce faceţi? - Ce se întâmplă?
- Abia am ajuns şi noi acasă. - Pete, Myka, Abigail, el e Nick.
Nick. Cum merge?
Sunt mulţi oameni.
Nick nu are unde să stea,
aşa că l-am convins pe Artie să-l lase să stea aici două zile.
Până la urmă, e o pensiune. Unde e Steve?
- Şi ce miroase aşa frumos? - Nu?
E Steve. Găteşte.
Ce? Ştiam că poate găti.
Omul e plin de surprize.
Hai să îţi arăt camera.
Cum a fost la Ohio?
A fost...
ca de obicei, am fost şi l-am neutralizat.
Bun.
- Ce e asta? - Am făcut fotografia cât călătoream.
- Frumos. - Ai un talent ascuns.
Voiam s-o pun sus.
- Nu. - Las-o aici.
- Las-o. - E în regulă.
Aia e lasagna?
- Arată aşa... - Lasagna?
- Pot mânca şi eu? - Steve-O, cum a mers examinarea?
Se pare că sunt gay.
- Mykes, când ai examinarea? - N-o mânca pe toată!
A mea e săptămâna asta.
E destul, Artie.
M-au crezut. Am intrat.
Doctorul vă primeşte acum, dră Bering.
Ai auzit ce am spus?
Am spus că poţi avea cancer ovarian.
Cred c-ar trebui să discutăm tratamentele, Myka.
Traducerea şi adaptarea: Relic @ Titrări Team