Tocmai am început cursul despre asuprirea femeilor de pe glob.
Scrie aici că dacă te comporţi exact ca de obicei
în majoritatea locurilor de pe Terra, jumătatea din faţa ta ar dispărea.
Nu, nu, pe mine m-ar iubi oriunde aş fi.
Păi, s-a întâmplat. Îţi iau bani pentru pungi.
De acum înainte, fiecare membru al aceste familii
îşi va duce propria pungă la magazin.
Clubul de comedie al tatălui meu vitreg
prosperă repede, aşa că e convins că universul
îl va răsplăti cu moartea.
Am făcut rost de fiecare diagnostic posibil
valabil pentru un bărbat.
A trebuit chiar să mă lupt cu un copil pentru acest termometru,
dar l-am luat.
Se pune sub braţ, pe frunte, nu în orificii.
Când vei învăţa că celălalt pantof
nu va cădea niciodată?
Pantofii cad, Elaine.
Îţi aminteşti când Billy Crystal a fost la "The Tonight Show,"
şi mi-a menţionat numele?
Uite ce mi s-a întâmplat a doua zi.
Cancer la testicule.
Universul vrea să mă termine. Noi nu vom ceda aşa uşor.
Universul nici măcar nu ştie cine eşti tu.
Şi a cui vină e atunci? A universului.
Doamne, eşti aşa de încăpăţânat.
Cred că ai fi în stare să-ţi provoci cancer doar ca să-ţi susţii părerea.
Măcar de era uşor să fac asta.
Max, că veni vorba de puncte de vedere,
ai putea să încetezi
cu mail-urile pentru prepararea medicală?
Sunt şi prea tânără şi prea bătrână ca să iau aspirina zilnică pentru copii.
Ascultă, lasă-mă să-ţi ce e cu adevărat important...
Să fii în stare să verifici pe cineva să vezi dacă nu cumva are un atac de cord.
Bine? Asta trebuie să faci. O sfătuieşti pe persoana dragă ţie
să zâmbească şi să-şi scoată limba afară.
Uite aşa. Înţelegi?
Astfel, îi poţi spune dacă a paralizat la faţă sau nu.
Vezi? Bine. Rău.
Bună. Elaine Green?
Îmi place când cineva pe care nu-l cunosc îmi spune numele.
Mă face să mă simt faimoasă.
Vezi, acum îţi baţi joc de mine.
- Nu, asta nu e bine pentru tine. - Nu, ştiu eu ce fac.
Suntem daţi în judecată.
Ce?
- traducere şi adaptare de Hice Cristian - - hice.cristian@yaoo.com -
De ce ne-ar da în judecată Barry Berman?
Max a început o afacere prin care să filmeze comedianţi pentru televiziune,
dar avea nevoie să semneze un contract.
Mama mea se ocupa de contracte,
aşa că s-a autoproclamat vicepreşedinte al clubului.
Nu exista niciun preşedinte.
Sunt vicepreşedinte. Ştiu, Elaine.
Da. Mulţumesc.
Ce tip amuzant.
Se întâmplă.
- Suntem distruşi, Elaine... - Bine.
De un pantof mare şi distrugător.
Am crezut că moartea va veni sub forma unei boli,
dar universul a decis să fie pe plan financiar.
Scuză-mă. În calitate de vicepreşedinte,
am contracte legale
care dovedesc că aveam drepturi de autor pe acel material.
Contractele. Dumnezeule. Idiotul nu are nicio dovadă.
Nu există nicio dovadă... Pentru idiot.
Dormitorul lui Polly obişnuia să fie biroul meu.
Sunt sigură că se află acolo.
De ce ai nevoie de atâtea aparate pentru abdomen?
Păi, când după ce îţi faci exerciţiile, ai o pauză,
caz în care poţi să te pui în pat
sau poţi face cumpărături pe internet,
aşa că am început să cumpăr online... Nu am nevoie de un răspuns pentru asta.
Bine, sunt în dulap.
Le-am pus în acea sacoşă de cumpărături
pe care obişnuiam s-o folosesc pe post de poşetă ironică.
Ai pus mâna pe vreo poşetă ironică?
Păi, aveam nevoie de spaţiu pentru lucrurile mele de la facultate,
iar aici erau o mulţime de prostii,
aşa că le-am aruncat... le-am aruncat la gunoi. Le-am aruncat.
Poate că nu. Doar le-am aruncat.
Doamne.
Bine, bine, toată lumea să respire adânc.
Nu am fost votat cel mai bun tutore
de "revista care te inspiră" degeaba,
aşa că toată lumea... Bine, aceea era o revistă promoţională
pe care tu însăţi ai publicat-o.
Nu fi pesimist! De ce ţipi la mine?
Polly, ai observat o sacoşă roz, de cumpărături
cu mânere arcuite... Avea mânere arcuite.
Şi un personaj de desene animate ciudat de sexos în faţă?
O pisică sexy pe...
Da, îmi amintesc de ea, dar nu mai e.
Cum te simţi după ce ne-ai dus
în abis? În regulă.
Adică, nu ştiu. "Abis" ar putea suna puţin...
Trebuie să merg la bucătărie.
Da.
Deci asta e vina mea? Cum se face că e vina mea?
Vezi o sacoşă plină cu hârtii şi nu verifici de două ori
să vezi ce e înăuntru? Dacă era o sacoşă cu bani?
Asta e mult mai constructiv decât cearta.
Hai să ne gândim toţi la ce ar fi putut fi în sacoşă.
Încep eu. Pisici!
Cine pune documente importante într-o sacoşă pentru cumpărături,
precum oamenii străzii
sau pacienţii bolnavi mintal sau refugiaţii?
De ce deschizi fiecare dulăpior din bucătărie?
Pentru că am nevoie de o gustare sărată şi crocantă
ca să diminuez fluxul acestei panici.
Elaine, unde e acel...
acel popcorn cu brânză cu gust neaşteptat de bun?
Cel mai bun popcorn cu brânză posibil? Aeroportul din Denver.
Deci, rezerva voastră de "pinate" de Crăciun pentru următorii doi ani...
M-am ocupat eu. Vezi nebunia asta?
Vezi? Asta e o lipsă de respect
faţă de rudele noastre, de spaţiul nostru
şi faţă de faptul că te-am primit cu braţele deschise în casa noastră,
pentru, ce a devenit apoi, o perioadă nedeterminată de timp.
Despre orice ar fi vorba, e vina mea?
Nu. Înţeleg.
Deci e vorba despre faptul că eu locuiesc aici.
Am încercat să fiu un bun exemplu pentru tine, Polly.
Sunt un om integru, sârguincios.
Muncesc din greu.
Bine, să începem, Domnule Perfect.
Eu îmi duc propriile mele pungi de cumpărături la magazin.
Vezi, asta e ceea ce faci tu, în loc să iei
exemplul meu, mă sfidezi. Ştii de ce?
Pentru că eşti egoistă.
Eu sunt egoistă? În ziua precedentă,
te-am văzut când te-ai salutat pe tine însuţi
în oglindă timp de vreo 20 de minute.
Salut. Salut. Bună. BUnă. Eu Max Green.
Îmi exersam vocea mea pentru serviciu.
Dar dacă vreau să imit voci,
ar trebui să am dreptul acesta fără alte comentarii,
exact ca şi cum voi trăi fără teama că cineva
îmi va arunca documentele importante
sau... sau... sau să-mi folosească lucrurile şi apoi să le abandoneze,
ca de exemplu, cana mea pe care scrie "Max".
Eu am făcut-o pentru tine. E a mea! Exact!
Acum ar fi un moment potrivit
să ne purificăm. Bine.
În meseria mea de mentor... Nu acum, Elaine.
- Facem acest exerciţiu. E foarte special. - Mamă.
Nu acum. Nu vrem să te auzim acum. Nu te băga!
Doamne! Încetaţi cu urlatul!
Te iubesc!
Te-am întrebat dacă e în regulă să stau aici
până voi termina cursurile pentru facultate.
Nu, nu. Ţin să te contrazic. Da. Da.
Ai anunţat că vei sta aici
până vei termina cursurile.
Vezi, uite care e diferenţa dintre a anunţa şi a întreba.
Bine.
Doamnelor şi domnilor, Elton John!
Sau... Doamnelor şi domnilor, Elton John?
Ştii ceva? Mă bucur că s-a întâmplat asta.
Pentru că auzindu-l pe tatăl tău vitreg că strigă la tine
despre cum tampoanele tale pot să-ţi distrugă "instalaţia",
nu e ideea mea de viaţă ideală.
- Cine nu ştie asta despre tampoane? - Şi mai ştii ceva?
Poate că a venit momentul să recunoaştem că
dacă o mamă singură, în jurul vârstei de 30 de ani, locuieşte cu părinţii ei,
Uşurel. Poate că nu e o idee aşa de fantastică
pe cum credeam noi, aşa că mulţumesc... Cine a zis că a fost fantastic?
Foarte mult... Aveai nevoie de ajutor.
Că m-aţi găzduit, dar cred că e cel mai bine
să locuiesc pe cont propriu.
E laptop-ul meu.
Bine, asta e...
Vrei să spui că în tot acest timp, avea un loc unde să stea?
Te pot auzi!
Bine!
Aşa că am ales calea uşoară... Mi-am luat inima-n dinţi
şi am plecat din camera mea. Acum aveam nevoie de un loc unde să stau.
Două dormitoare, o baie şi jumătate.
E cu mult peste cât îmi permit să cheltuiesc.
Este un apartament de drogaţi de vânzare în blocul meu.
E o nimica toată dacă poţi trece de drogaţi.
Drogaţi, zici? Cum e parcarea?
Eu am petrecut odată noaptea într-un apartament de drogaţi.
Fosta mea s-a dovedit a fi o drogată.
Naivul de mine a crezut că era doar o anorexică optimistă.
Când eşti îndrăgostit, vezi doar ceea ce vrei să vezi.
Asta nu ţi se va întâmpla ţie.
Asta aşa e. Adică, sigur, sunt destul de speriată,
pentru că nu am mai locuit singură niciodată
şi, nu, nu posed abilităţile
pe care le au oamenii care locuiesc singuri, dar, da,
nu am găsit o cale să închei discursul ăsta,
dar... fata asta de aici... Pariez pe ea,
deoarece o va scoate la capăt.
Nu va fi uşor, dar voi reuşi.
Uite.
E cuplul fericit.
El se alege cu ea, iar eu dorm cu o pernă în formă de femeie.
Olivia e o avocată superbă şi bogată.
Când Julian e cu mine, e ceva de genul.
Da!
Vezi? Pescuit urban. Nu trebuie să te mai bazezi pe puterea masculină.
Peştele ăsta are un prezervativ la el în gură.
Probabil. E un casanova.
Când e cu ea, e ceva de genul.
Aveţi brânză bună "Morbier"? Deoarece căutăm
o brânză care să se potrivească cu perele.
A fost gluma lunii pentru revista "Gourmet".
Deci ce bucuroasă sunt că aţi intrat aici.
De ce aţi făcut-o?
E aproape de Olivia
şi am campat acolo tot weekend-ul.
De fapt, nu am mai purtat haine de Vineri.
Şi cum, practic, locuim împreună,
Julian s-a gândit, de ce să nu oficializăm?
Adică, îi port lenjeria.
Da.
Iar eu pe a ei.
Iar eu port un costum de baie, pentru că e ziua de rufe,
aşa că toţi avem lucruri de care să fim mândri.
Oricum, Polly, de ce nu te muţi în apartamentul meu?
Serios. Adică, nu pot anula chiria.
E foarte ieftină. Ştiu că te-ai certat cu Max.
Ar putea fi perfect.
Sfinte Sisoe. Ai dreptate.
Nu e cel mai tare?
Câţi bărbaţi ar putea să-şi ajute fosta soţia şi să-şi încânte
viitoarea... soţie, în acelaşi timp?
Asta e... grozav! Eu... Eşti sigur? Mulţumesc.
Da, da. Mută-te oricând doreşti.
Trebuie doar să trec să-mi iau setul de masaj şi rachetele.
Dragă, nimeni nu mai poartă aşa ceva.
Nu, se referă la rachetele de semnalizare.
Trebuie păstrat.
Ştii tu, pentru... tine.
Aşa că ne-am mutat la Julian,
diferite forme ale unui apartament maro.
Se pare că suntem doar noi două, fetiţo.
Şi el.
Închide uşa!
Închide-o! Închide uşa!
Fă-o tu! Eu sunt copilul!
Da, aşa e.
Bine, asta a fost îngrozitor, dar s-a terminat.
Iar acum, tot ce trebuie să facem e să găsim o altă baie
care s-o folosim pe veci, dar de care nu voi avea nevoie pentru moment,
pentru că m-am scăpat puţin.
Între timp, Max şi Elaine au cerut ajutor
- tipului care deţinea clubul în anii '90. - Max Green!
Stai puţin. Trebuie să-mi pun nişte pantaloni.
Arăta mai bine atunci.
Ei bine... Astea par delicioase.
- Serveşte-te. Eu le-am făcut. - Sigur. Sigur.
Îmi amintesc. Barry Berman a semnat contractul.
Toţi comedianţii au făcut-o.
- Dumnezeule. Mi-ai salvat viaţa. - Da.
Şi vei putea să depui mărturie?
Sigur.
Pentru un milion de dolari.
- Ce ai zis? - Poate că nu trebuia să mă concediezi.
Furai de la mine.
Max, trebuie să înţelegi.
În acele zile, eram într-o formă proastă.
Bine, Elaine. Plecăm. Bine.
Ştii, Nirvana, îţi prevăd un viitor mult mai bun ca acesta.
Eu sunt un tutore. Elaine.
Sună-mă.
Bine, ar trebuie să fie un tub mare sub tavă,
în spate.
Îl văd! Se aprinde focul,
dacă îl văd?
Nu putem să ne întoarcem la bunica şi bunicul?
Nu-i iubeşti?
Sigur că îi iubesc,
dar noi se presupunea că vom locui acolo
până când îmi voi găsi un loc al meu, şi am făcut-o.
Dar... Independenţa emoţională construită pe sfidare
nu e la fel de fermă precum independenţa emoţională
construită pe iubire.
Ai vorbit cu bunica?
Nu.
Adică, amândouă ne dorim acelaşi lucru.
Bomboane?
Da. Şi ca voi să vă mutaţi înapoi aici.
Vezi, chiar acum, mami şi Max se află, în ce numesc adulţii,
o despărţire provizorie.
Am avut şi eu aşa ceva cu un băiat. la grădiniţă.
- Nu era corect, deoarece era băiat. - Nu.
Şi unde e acum?
Clasa întâi.
Exact. În regulă, mă duc să vorbesc cu Max.
Tu vorbeşte cu mămica ta.
Ce îi vei spune
despre... Independenţa emoţională?
Independenţa emoţională...
e mai bună dacă e construită pe iubire.
Iar dacă asta nu funcţionează, vom pune la cale o răpire falsă.
Scumpo, ştiu că ţi-e dor de ei
şi, ştii, există momente când şi eu vreau să mă întorc
dar când eşti un adult,
se presupune că trebuie să trăieşti pe picioarele tale
şi să-ţi speli rufele într-o cameră care miroase a pipi.
Max a început să se întrebe cum şi-ar putea retrage
toate cuvintele pe care nu a dorit să le spună.
Arată-mi ce e familia.
Tot sângele pe care-l voi vărsa.
Nu ştiu cui aparţin.
Cât despre mine, acum că m-am instalat,
nu am putut să nu mă gândesc la toate momentele bune.
Eu îţi aparţin ţie, tu îmi aparţii mie.
Tu eşti scumpetea mea.
Eu îţi aparţin ţie, tu îmi aparţii mie.
i>Tu eşti scumpa mea.
Nu eram sigură dacă ar fi trebuit să mă dau bătută
sau să rezist şi să mulţumesc pe toată lumea.
Ai făcut o treabă minunată.
Speram să fie un dezastru,
iar tu să revii acasă.
Mi-e dor să vorbesc cu cineva care are voce de femeie.
Max a încercat odată, s-a ales praful
de ce i-a ieşit.
Ce face Max?
Păi, ştii tu, mănâncă pentru că e stresat din cauza procesului,
aşa că e vorba de o mulţime de pantaloni transpiraţi şi de suspine
şi se preface că nu îi este dor de tine.
Nu vroiam să plâng.
Haide. Sigur că vroiai.
Da, vroiam.
Ştiu că îţi place să rezolvi probleme
şi să faci ca totul să fie bine, dar aşa e cel mai bine pentru toţi.
Julian şi-a găsit iubirea.
Eu mă maturizez. Să-i spunem "următoarea etapă".
Păi, iubesc orice frază care conţine cuvântul "etapă".
- Deci... - Bună.
Cred că asta e tot.
Eşti adorabilă. Mamă singură care se descurcă singură.
Eşti ca un serial de comedie din anii '70.
Şi totul se datorează vouă
şi a dragostei conveniente dintre voi doi.
Da. Totul a ieşit perfect.
Haide, Ju-Ju. Să mergem acasă.
Există multe chestii la fostul meu soţ meu pe care nu le cunosc...
De ce colecţionează telefoane mobile vechi,
cum a ajuns în situaţia aceasta,
dar când am văzut cum s-a ferit de acel sărut,
am ştiut că nu o iubeşte pe Olivia
şi că se muta doar de dragul meu.
Ai văzut aia. Am văzut că ai văzut aia.
De ce a trebuit să observe că am văzut aia?
A încercat să-l sărute, iar el i-a întors obrazul.
Păi, poate că are fetiş cu bărbile.
Adică, poate că ascunde mâncare acolo. Obişnuia s-o facă.
Femeilor le plac cele mai ciudate... lucruri.
Nu vrei să joci cu mine jocul "chestii ciudate".
Adică, pot deveni mai blurată şi mai întunecată şi mai închisă
decât îţi poţi tu imagina. E îndeajuns.
Asta e. Am terminat. El nu o iubeşte.
Ai spus că toată treaba asta ţine de etapa următoare.
Da, păi, dacă n-o iubeşte,
etapa ta e... Descompusă şi surpată,
iar băieţii de la cor cad în prăpastie.
Şi unu, şi doi, şi...
Spui asta doar pentru că speri că o va părăsi,
iar apoi el va trebui să se mute înapoi aici,
iar eu voi reveni acasă.
Păi, poate, dar tu nu ai putea să te împaci cu ideea
ştiind că sacrifici fericirea lui Julian pentru a ta.
Sigur că aş putea. Sunt o... zgripţuroaică de piatră.
Te rog, tu spui "gesundheit" când strănută câinele.
Aş putea. Aş bea doar foarte mult
şi... şi poate nu aş mai acorda atâta importanţă părului meu
şi atunci aş fi o persoană torturată, interesantă
cu un trecut întunecat şi cu un secret negru.
Nu vrei să joci cu mine jocul "secret negru".
O dată m-am trezit într-o fabrică de manechine
cu o găleată plină de aripioare calde şi cu un volan în mână.
Încetează să mă târăşti în chestii ciudate!
Julian e un adult care e capabil
să ia decizii de adulţi.
Serios? De când?
Hei, amice. Nu poţi face asta.
Ţine asta.
De la... începutul acestei conversaţii.
Elaine? Da?
Sunt pe moarte.
"Sunt... întins?"
Nu.
Max. Max. Da. Vino aici.
Ascultă-mă. Ce s-a întâmplat?
Mor... singur. Nu, nu.
- Sunt aici. - Adică, eşti aici,
dar tu nu mi-ai pictat niciodată una din astea.
Ceva e... Am...
Bine, ce s-a întâmplat?
Am un atac de cord.
Bine. Lasă-mă să-ţi verific pulsul.
Zâmbesc cumva?
Zâmbeşti. E dreaptă limba mea?
Limba ta e dreaptă. E limba mea.
E dreaptă limba mea? Da, este.
Trebuie să am simetrie bilaterală.
nu ai avut niciodată aşa ceva.
Tot timpul ai avut un fel de figură caracteristică,
ca să fiu sinceră. Ce?
Oamenii de la urgenţe?
Mor. Am unul.
Salut! Hei.
Haideţi înăuntru.
Ştiu, nu-i aşa?
Deci, Nat, abia aştepţi să petreci nopţile cu tăticul tău?
- Da. - Ştiai că Olivia are un grajd?
Sunt cai în spate dacă vrei să mergi să-i perii.
Mişto.
Pot să mă obişnuiesc cu asta.
Un grajd? Asta sună destul de incredibil.
Cred că eşti extrem de fericit aici, nu? Eşti foarte fericit aici?
Păi, nu e nasol.
Nu e nasol. Grozav. Bine, deci eu voi...
lua pe Nat mâine la prima oră. Bine.
Hei, Pol.
Ju-Ju, sper că nu te superi, dar nu există spaţiu deloc
pentru telefoanele astea vechi,
aşa că-l voi pune pe Julio să le ducă la gunoi.
Bine.
Ju-Ju... sper că mă înşel-înşel,
dar simt un oarecare mic sentiment
că poate nu o placi pe Olivia.
Adică, există vreo mică şansă prin care tu locuieşti aici cu ea
din cauza mea şi a situaţiei mele?
Ce te face să crezi că nu o iubesc, bine?
E nemaipomenită. Am văzut că i-ai întors obrazul, Julian.
S-a aplecat să te sărute, iar... tu i-ai întors obrazul.
Există măcar teoria asta? Nu ştiu la ce te referi.
- Bine, tu eşti tu, iar eu voi fi Olivia. - Bine.
Aşa că mă aplec şi arată de parcă urmează să te sărut,
aşa. Aşa, da.
Ce...?
- Nu, nu, nu, nu pare ce crezi tu. - Scumpo.
Nu, nu este. Nu este.
Am făcut doar pentru că am încercat să-i demonstrez
de ce am crezut că e atât de îndrăgostit de tine
Da, şi... şi...
Eu nu m-am prins. Nu s-a prins.
- Nu s-a prins. - Aşa că nici acum nu înţeleg.
S-a aplecat să te sărute aşa...
Da. Uite aşa.
Nu mai face asta! Nu ştiu ce se întâmplă!
Nu ştiu...! Bine, amândoi, afară.
Nu, Olivia, te rog, nu poate Natalie să călărească caii
încă puţin? Adică, îi vei frânge...
- Ştii ceva? O aduc eu. O aduc eu. - O aduce el.
Voi răspunde.
Glumeşti?
Ce, el trebuie s-o aducă.
Bună, mamă.
- Ce? Păi, stai. Unde eşti? - Am adus-o.
Bine...
Trebuie să plecăm.
Da.
Da. Tocmai am spus că trebuie să plecaţi.
Pa, doamnă!
Numele meu e Olivia. Pa, Olivia!
Te sun eu mai târziu şi îţi explic totul.
Polly are dreptate.
Chiar trebuie să plec. Bine? Asta nu ar fi mers deloc.
- Doar dacă nu vrei să ne cuplăm... - Doar pleacă!
E o idee proastă. Ne mai vedem.
Bine, vreau să-mi aduc un preot.
Scumpule, noi suntem evrei.
Înţeleg. Doar îmi pregătesc ce e necesar.
Vreau ca cineva să mă audă când îmi iau adio
de la Polly şi Natalie în mintea mea.
Mi-ar plăcea nişte chips-uri.
Aş da orice pentru chips-uri şi sos salsa.
- Întreab-o. Întreab-o. - Soră, soţul meu doreşte chips-uri şi sos.
Dumnezeule!
- Nu pot să cred. Eşti bine? - Da, da.
Doamne. Sunt aşa de fericit că...
- Suntem aici. - Uite, eşti aici. Aşa de fericit că...
Eram îngrijorat că ultimul lucru care l-ai fi auzit de la mine
ar fi fost ţipătul meu.
Bună, bunicule.
Bună, frumoaso.
Uită-te la urechile astea.
Acelea sunt codiţe.
Fir-ar. Şi tu, unde e fata aia sexy a ta?
Polly m-a făcut să realizez că făceam o greşeală.
Da, păi, evident că a făcut-o, pentru că tu eşti darnică.
Şi îi pui pe toţi înaintea ta.
Şi nu am vorbit serios despre niciun lucru din ce ţi-am spus.
Nu am vorbit serio.
Max, te iubesc. Îmi pare aşa de rău.
- Mie îmi pare rău. Te iubesc. - Nu, mie îmi pare rău. Îmi pare rău.
Vino aici.
Munca tutorilor dă roade.
Polly, dacă mor aici...
Vreau să ştergi istoria din calculatorul meu.
Toat lumea, haideţi
Putem face asta? Da?
Haideţi aici. Haideţi. Haide. Soră.
Nu, asta e ceva...
Vino. Bine. Mersi.
Am primit analizele sângelui dumneavoastră,
domnule Green. Da.
Sunteţi în regulă. Sunteţi doar foarte, foarte drogat.
Sunt ce?
Eşti drogat.
Asta e... Eşti drogat?
Rahat.
Sunteţi chiar aşa de surprinşi? Iar cu această ocazie importantă,
care se pare că se întâmplă regulat,
aş vrea să ţin un toast... Bine, Nat...
Pentru fiica mea, Natalie.
Bănuiesc că şi ea şi-a dorit poşeta mea ironică, de asemenea.
Poşeta ironică. Contractele!
Omule, omule
Tu eşti prietenul meu cel mai bun
Pentru tată meu vitreg, Max... Când şi-a revenit,
ştiam că lucrurile au redevenit normale între noi
când mi-a scris un email care avea subiectul...
"Cinci modalităţi de a spune dacă fişierele tale au fost falsificate."
Mulţumeşte-mă pe mine mai mult decât pe tine
Acasă, lasă-mă să vin acasă
Pentru fostul meu soţ, Julian...
Poate că nu sunt măritată cu el,
dar sunt norocoasă că face parte din viaţa mea.
Alo? Tinere Julian?
Acasă
Eşti tu?
Acasă e oriunde sunt cu tine
Şi în final, pentru mama mea... Cine ar fi crezut
că în sfârşit o să rezolve probleme
prin doza pe care i-a dat-o tatălui meu vitreg din greşeală?
Sunt sigură că voi avea propria mea locuinţă într-o zi,
iar acum ştiu că o pot face.
Dar până atunci, există lucruri mai groaznice în viaţă
decât să trăieşti cu oamenii care ţin la tine cel mai mult.
Îmi place că s-a întors,
dar să se holbeze la noi în timp ce dormim?
Ştiu. Dacă eram goi? Sau dacă eram...
Vă pot auzi!
Du-te în camera ta! Ştim!