ПИТЪР ДИНКЛИДЖ
НИКОЛАЙ КОСТЕР УАЛДАУ
ЛЕНА ХИЙДИ
КИТ ХАРИНГТЪН
РИЧАРД МАДЪН
МИШЕЛ ФЕЪРЛИ
НАТАЛИ ДОРМЪР и др.
Музика РАМИН ДЖАУАДИ
По "Песен за огън и лед" на Джордж Мартин
ИГРА НА ТРОНОВЕ
Не мисли твърде много, Бран. - Отпусни ръката си.
Кой от вас стреля отлично на 10 години?
Татко?
Не можеш да го убиеш. - Защо?
Защото гарванът си ти.
Ходор. - Всичко е наред, Ходор.
Ходор.
Отново ли беше във вълка?
Не, сънувах триокия гарван. Отново.
Исках да го убия. А едно момче... - Не ща да слушам.
Но ти ме попита. - Не ща да се занимава с черна магия.
Не съм искал сънища с черна магия. - Знам, малко лордче.
Трябва да тръгваме. Не знаем какво може да ни следва.
Никой не знае, че сме живи. - Кой ти каза?
Триокият гарван ли ти каза?
Не. - Тогава ни е безполезен.
Не знам какво знаят останалите хора.
Знам, че Валът е далеч.
Майка ми казваше, че вестеросците са мрачни.
Мрачни, брадати и вонящи варвари,
които ще дойдат през Тясното море, за да ни отмъкнат от леглата.
Мислела ли си, че ще се омъжиш да такъв?
Не съм мислела, че ще се омъжа. - Никога не си го мислела?
Не и преди да срещна краля на мрачните, брадати и вонящи варвари.
Извинете ме, Ваша милост.
Кралице. - Лорд Болтън.
Нека позная кое носи добри вести.
Вести от Речен пад и Зимен хребет.
Не съм го виждала от години.
Дори не знам от колко.
Ще отидем на погребението заедно. Лорд Болтън ще остане тук,
докато се върнем.
Ще бъда ли окована, докато изпращам баща си?
Нещо друго?
Железнородните били напуснали Зимен хребет,
когато копелето на Болтън отишло.
Всички били избити, а замъкът - подпален.
Бран и Рикон не били намерени.
Може да са избягали или Теон да ги е взел като заложници.
Получил ли си искания? - Не.
Чувал ли си нещо за Теон?
Къде съм?
Кои сте вие?
Какво искате? - Искам да направя това.
Знаеш ли колко ще ни отнеме, ако се движим през гори и гъсталаци?
Да.
Как ще прекараме времето? - Като единият върви пред другия.
Вървенето ще е скучно. - Ще те заведа до Чертога
и ще върна дъщерите на лейди Старк. И да е скучно става.
Без значение колко си вярна, никой не обича скучни мълчаливци.
Повярвай ми. Хората ми служат, откак съм се родил.
Мислиш ли, че лейди Старк ще иска огромна скучна крава
да я следва до края на живота й? След седмица ще ти каже да се убиеш.
Ако лейди Старк не одобрява нещо от службата ми,
ще ми каже. Тя е честна жена.
И виж какво й докара това.
Можем да говорим за това как започна да служиш на лейди Старк.
Това не те засяга, Кралеубиецо. - Било е скоро.
Не беше с нея в Зимен хребет. - Откъде знаеш?
Защото бях в Зимен хребет.
Щях да забележа как си удряш главата в сводовете на вратите.
Върви.
На Станис ли се закле? - Богове! Не!
Ренли. Сериозно?
Не го биваше да управлява нищо, различно от пир с 12 ястия.
Млъквай. - Защо? Живеем заедно от малки.
Не успяваше да избяга на малкото лале с везаните си копринени дрехи.
Познавах го по-добре от теб. - Познавах го не по-зле от другите.
Бях в кралската му стража. Щеше да е прекрасен крал.
Явно те е привличал доста. - Не ме е привличал.
Богове! Привличал те е! Казвала ли си му го?
Разбира се, че не. Ренли не харесваше такива като теб.
Харесваше малки къдрокоси момиченца като Лорас Тирел.
Твърде си мъжествена. - Не обичам мръсни клюки.
Не и ако не става въпрос за мен. Всичко това за Ренли е вярно.
Всички знаеха за склонностите му.
Ако тронът беше направен от членове, щеше да седи цял ден.
Млъквай!
Не го обвинявам. И теб също не обвинявам.
Не избираме кого да обичаме.
Накъде сте се запътили? - На юг.
Вие? - Към Речен пад.
Страните от Кралския път, а? Ще те намерят където и да си.
Човек не може да победи. Но май ти си в безопасност.
Не искам да ви обидя, милейди, но не бих се заяждал с вас.
Седемте да ви благославят! - И вас.
Позна кой съм. - Не е вярно.
Ако не си права? Ако каже някому?
Няма да го направим.
Той е невинен човек. - По-невинен от дъщерите на Старк?
Тук го направи по-тясно.
Така е по-добре. Изглеждаш много силен.
Без цветя. Казах да е без цветя.
Тези не ми харесват. - Ще донеса други, Ваша милост.
Проклети цветя. Аз съм кралят.
Приличат на розите на Тирел.
Нека ушият роклята на Марджери от това парче. Ще й стигне.
Кажи ми какво мислиш за нея. - За кого?
Марджери. - Тя е идеалната невеста.
С помощта на Тирел ще разбием северняците.
Ще обесим лордовете им, ще изгорим замъците им,
ще посипем полята им със сол и никой няма да се бунтува поне век.
Добра невеста е, но какво мислиш за нея?
Тя е красива и умна. - Да, такава е.
Интересът й към простолюдието е интригуващ.
Не и за мен.
Имам предвид, че застрашава...
Това става един от най-скучните разговори, които съм водил.
Неслучайно Марджери Тирел се вдетинява по сополанковци.
Неслучайно се облича като уличница.
Неслучайно се омъжи за предател и дегенерат като Ренли.
Омъжила се е за него, защото така са й казали.
Това правят умните жени - правят това, което им кажат.
Трябва да се запиташ... - Не трябва да правя нищо.
Така е по-добре.
Много по-добре.
Все още не го вярвам. - Той не поиска нищо.
Интересувам го, защото е обичал майка ми.
Мъжете искат едно нещо от красивите момичета.
Кутрето не е влюбен в мен.
Не иска любов.
Твърде е стар. - Те не мислят така.
Той не помоли да му направиш услуга?
Да подслушаш някого? - Не.
Ако поиска нещо, ако се опита да направи нещо
или ако те докосне, кажи ми.
Защо? Какво ще направиш? - Ще го накарам да спре.
Сир Лорас Тирел, милейди.
Пусни го.
Лейди Санса. - Сир Лорас.
Сестра ми Марджери ви кани на разходка с нея и баба ни -
лейди Олена. Може ли да ви придружа до тях?
С всеки ден ставате все по-красива, лейди Санса.
Много сте мил, сир Лорас.
Вероятно не помните първата ни среща.
Почетохте ме като най-красива на турнира в чест на Ръката.
Дадохте ми червена роза.
Разбира се, че ви я дадох.
Толкова си мил. - Ще ви оставя.
Лейди Санса. - Благодаря, сир Лорас.
Елате.
Лейди Санса, за мен е чест да ви представя баба ми -
лейди Олена от рода Тирел. - Целуни ме, дете.
Много мило, че дойде при мен и моя рояк кокошки.
Съжаляваме за загубите ти.
И аз съжалявам за смъртта на лорд Ренли.
Беше много галантен. - Да, беше очарователен и чист.
Знаеше как да се облече и си помисли, че става за крал.
Той беше смел и добър, бабо. Татко и Лорас го харесваха.
Лорас е млад и го бива да събаря хората от конете им.
Това не го прави мъдър. А глупавият ти баща...
Бабо! Какво ще помисли лейди Санса?
Ще помисли, че сме с всичкия си. Поне една от нас.
Предупредих ги, че вършат измяна.
Робърт има два сина, а Ренли - брат. Как може да има искания
за онзи грозен железен стол?
Трябваше да страним от цялата тая работа.
Но издоиш ли кравата, не можеш да върнеш млякото.
Тук сме да продължим напред. Какво ще кажеш, Санса?
Да хапнем лимонов пай? - Това е любимият ми сладкиш.
И ние така чухме.
Ще ни донесете ли храна, или да умираме от глад?
Санса, ела да седнеш при мен.
Останалите са по-скучни от мен.
Познаваш ли сина ми? Владетеля на Планински рай?
Не съм имала това удоволствие. - Повярвай, не е удоволствие.
Дебел глупак. И баща му беше глупак.
Мъжът ми - покойния лорд Лутор.
Паднал от скала по време на лов.
Гледал към небето и не внимавал накъде върви конят му.
Сега синът ми прави същото, но язди не кон, а лъв.
Сега...
Искам да ми кажеш истината за това кралче Джофри.
Аз...
Ти... Кой друг ще знае по-добре? Чухме притеснителни истории.
В тях има ли частица истина?
Това момче тормозело ли те е?
Да не ти е изтръгнало езика?
Джоф... Крал Джофри... Негова милост е справедлив,
красив и смел като лъв. - Всички Ланистърови са лъвове.
А пръдните на Тирел миришат на рози.
Мил ли е? Умен ли е? Има ли нежно и добро сърце?
Ще се омъжа за него. Искам да знам какъв е.
Донеси ми сирене. - Ще го сервираме след пая.
Ще го сервирате, когато искам. А искам да го сервирате сега.
Уплаши ли се, дете мое? Няма нужда.
Тук сме само жени. Кажи истината. Никой не ще те нарани.
Баща ми винаги казваше истината. - Да, носеше му се такава слава.
Но го заклеймиха и го обезглавиха.
Джофри.
Джофри го направи. Обеща да е милостив, но обезглави баща ми.
Каза, че това било милост. После ми показа главата на баща ми.
Продължавай.
Не мога... Нямах предвид... Баща ми беше предател.
Брат ми също, у мен има кръв на предател...
Виж я, бабо, тя е уплашена. - Говори свободно, дете мое.
Няма да предадем доверието ти, заклевам се.
Той е чудовище.
Жалко. - Моля ви, не отменяйте сватбата.
Спокойно. Глупавият ни владетел реши, че Марджери ще е кралица.
Все пак ти благодарим за истината.
Ето го моето сирене.
Водим война, а така се разсейваме.
Погребението на дядо не е разсейване.
Битка ли ни чака в Речен пад? - Не.
Тогава е разсейване.
Чичо ми Едмур има хора там. Нуждаем се от тях.
Ако не произвежда хора, няма да ни стигнат.
Загубихте ли вяра в каузата ни?
Ако е отмъщение, все още не. - Ако не вярвате...
Мога да вярвам, че в Дорн вали сняг. Фактът е, че хората ни са наполовина.
Не мислите, че ще спечелим? - Мога ли да говоря честно?
Не говорехте ли честно, лорд Карстарк?
Мисля, че загубихте войната, когато се оженихте за нея.
Страхуваш се от нея и тя го знае. - Не се страхувам от нея.
Мога ли да ви помогна, лейди Старк? - Не.
Съжалявам... - Не можеш да помогнеш,
защото майките правят това за защита на децата си.
Само майка може да ги прави.
Правили ли сте подобно нещо преди?
Два пъти.
Свършиха ли работа?
По един или друг начин.
Молех се синът ми Бран да оцелее след падането си.
Много години преди това, едно от момчетата се разболя.
Мейстерът каза, че ще живее, ако преживее нощта. Дългата нощ.
Затова останах при него по време на целия мрак.
Слушах накъсаното му дишане, кашлянето, стенанието.
Кое момче?
Джон Сняг.
Когато съпругът ми го донесе, не можех да гледам детето.
Не исках да гледам кафявите му очи на някаква странница.
Затова се молех на боговете да си го вземат.
Разболя се от шарка.
Тогава разбрах, че съм най-лошата жена, живяла някога.
Убийца.
Бях обрекла това невинно дете на ужасна смърт,
защото завиждах на майка му.
Жена, която то не познаваше.
Затова се помолих на всички седем богове момчето да живее.
Да живее, а аз щях да го обикна.
Щях да му бъда майка.
Щях да помоля съпруга си да му даде името си,
да го наричат Старк и да стане един от нас.
И то оживя? - И то оживя.
Но не можах да спазя обещанието си.
И всичко, което се случи оттогава...
Целият ужас, сполетял семейството ни...
Всичко се случи, защото не можах да обикна едно дете без майка.
Трудно ли ти беше да убиеш Полуръката?
Да. - Харесваше ли го?
Харесвам те, но ако ни лъжеш, няма да ми е трудно да те убия.
Във вените ми тече кръв на дивак. Тези хора са мои.
Разбирам. - Как би могъл да разбереш?
Искаш да защитиш хората си.
Знаеш ли как се обединяват 90 клана,
половината от които искат смъртта на другите заради някаква обида?
В армията ми се говорят седем езика.
Ден мразят Роговите крака, а те мразят ледоречните кланове.
Всички мразят пещерняците.
Знаеш ли как лунни последователи, канибали и гиганти
се обединяват в обща армия? - Не.
Казах им, че ще умрем, ако не отидем на юг.
Защото това е истината.
Скоро ще се върне.
Какво му има? - Той е варг.
Влиза в ума на животните и вижда през очите им.
Изследва пътя ни. - Не си ли срещал варг?
Орелл.
Къде беше този път?
Юмрука на Първите. - Какво видя?
Мъртви врани.
Какво има, Прасчо? Плачеш, защото ти е студено?
200 братя бяха убити от мъртъвци, но ти си тук
и хленчиш като момиче. Това изглежда ли ти честно?
Видях как ги разкъсват в битка, докато ти си се крил някъде.
Защо не починеш малко, а? Знаеш, че искаш.
Ставай, Сам.
Не. - Ставай.
Не мога. - Ако спреш, ще умреш.
Ако пък не спреш, най-вероятно пак ще умреш.
Не ви пука. - Разбира се, че ни пука.
Оставихте ме.
Оставихте ме, когато дойдоха белите бродници.
Да, оставихме те. Ти си дебел и бавен.
Не искахме да умираме.
Помогни ми да го изправя.
Изглежда, че с Прасчо е свършено.
Помогни ми. - Забавя ни.
Просто ми помогни! - Защо? За да умрем?
Без него ще сме по-бързи.
Какво става? Тарли, ставай!
Добре ли е? - Така мисля.
Можем да го оставим. - Достатъчно.
Тарли, забранявам ти да умираш.
Чуваш ли ме? - Защо останалите...
Раст, ти си отговорен за него. - Какво да правя с него?
Погрижи се да се върне жив. Ако не се върне жив, ще го последваш.
Продължаваме!
Няма да умра заради теб, Прасчо. Чуваш ли ме?
Къде са Рикон и Ходор? - Търсят храна.
Какво има там?
Не прави и крачка, момче, ако не искаш да се удавиш в кръвта си.
Не съм въоръжен. - Лош план.
Сестра ми носи оръжията.
По-добре си служа с тях.
Пусни копието.
Пусни го.
Ако ме убиеш, вълкът ще ви разкъса.
Ти сигурно си Лято.
Аз съм Джойен Тръстиката.
Това е сестра ми Мийра.
Дойдохме отдалеч, за да те намерим, Брандън.
И имаме още дълъг път.
Просто се опитвам да разбера. - Няма ли да го забравиш?
Джакен Х'гхар ти предложи три убийства. Просто ми обясни.
Предложи ти да убие трима души. Трябваше само да им кажеш имената.
Можеше да избереш крал Джофри. Или Тивин Ланистър.
Джакен ни измъкна, защо се оплакваш?
Можеше да прекратиш войната. - Къде отиваме?
На север. - Трябваше вече да сме прекосили
Червената вилка. - Сигурно сме го направили.
Широка е 30 метра. Как ще сме я преминали?
Ако я стигнем, можем да отидем до Речен пад.
Майка ми е отраснала там. Дядо ми е лорд, ще ни защити.
Може да е певец. - Млъквай.
... и лъвът си има нокти.
Певците имат злато.
Можем да му направим засада, да го оберем и да си купим храна.
И говореше тъй, и говореше тъй
лордът на Кастамир.
Но в замъка му днес плаче дъждът
и няма кой да го чуе.
Какво дебне зад стената? Лъв? Вълк?
Мисля, че е малко мръсно пале. - Изстреляй няколко стрели.
Недей.
Остави меча, момиче.
Продължи си по пътя и пей, за да знаем къде си.
Остави ни и няма да те убия.
Щедра си. - Ти си опасен човек.
Обичам опасните хора.
Защо приятелите ти се срамуват така?
Какви приятели? - Дебелият отляво и момчето до него.
Трима младежи бягат с ковани в замък мечове.
От Харънхъл ли избягахте? - Кой си ти?
Торос Мирски. Момъкът с лъка е Ангай.
За кого се биете? - За Братството без знамена.
Сега елате.
Искам да чуя как две момчета и опасно момиче са избягали от Харънхъл.
Няма да отида с тях. Братството? Тях търси Яздещата планина.
Ще ни предадат. - Няма защо да се страхуваш, синко.
Лордовете на Вестерос искат да унищожат страната. Ние я пазим.
Сега елате. Ще говорим над малко яхния и кафяв хляб.
След това сте свободни.
Виж какво, дебелако.
Когато спра да говоря, стрелата ще се забие в дебелата ти тиква.
Така че тръгвай, защото спирам да говоря.
Половината страна гладува, а виж го тоя.
Може би той е виновникът половината страна да гладува.
Лъве мой.
Говорихме за това.
Не може да идваш тук.
Каза да дойда, ако имам проблеми.
Някой видя ли те? - Не.
Сигурна ли си? Баща ми не заплашва напразно.
Смъртта ти ще му оправи седмицата.
Трябва да си напълно сигурна.
Добре. Какъв е проблемът?
Тревожа се за Санса. Когато говори с лорд Белиш,
приятелката му ме предупреди за него. - Той няма приятели.
Не й знам името.
Червенокосата Роз? - Откъде я познаваш?
Познавам колкото се може повече хора. Не знаеш кой ще ти потрябва.
Тя е курва. - Не трябва да я съдим за това.
Чукал си я. - Моля те...
Да, чуках я веднъж.
Два пъти. Но откакто срещнах милейди,
не съм бил с друга.
Добра ли е? Хареса ли ти?
Не колкото теб, иначе тя да ме измъчва сега.
Какво каза за Кутрето?
Че Санса не трябва да му се доверява. - Има ли някой идиот,
който се доверява на Кутрето?
Трябва да я защитаваме. - Не можем.
Няма да се ожени за Джофри, но ще има много кандидати.
Голяма красавица от древен род.
Голяма красавица?
Обективно погледнато, тя е много красива.
Лицето й е приятно и за мъже, и за жени -
за хората като цяло. Но не и за мен.
Харесвам само теб.
Перверзник такъв. Желаеш я?
Това дете? - Не ми се говори за нея.
Но говориш за нея. - Защото ме караш.
Не те накарах да си отвориш устата и оттам да излизат думи.
Това е жестоко и нечестно. Жестоко нечестно.
"Колко е жестока! Шае е жестока с мен!"
Да.
Мислиш ли, че съм жестока? - Само ако спреш.
Но не трябва да идваш тук.
Чуваш ли ме?
Дойде на опасно място, пълно с опасни хора.
Опасни хора...
Лейди Тирел, кралю. - Пуснете я.
Искали сте да ме видите, Ваша милост? - Отивам на лов.
Искам да се уверя, че нямате нужда от нищо.
Много сте мил, Ваша милост.
Имам всичко, което желая. - Добре.
Как е животът в столицата? Сигурно е различен от лагера на Ренли.
И то по добър начин. Военният лагер не е място за дама.
А леглото на предател?
То място ли е за една дама?
Ваша милост, опитвах се да изпълня дълга си на съпруга.
Какъв беше дългът ви към този предател?
Дългът на всяка съпруга към мъжа й - да го дари с деца.
Но не сте успели. Защо?
Не искам да говоря зло за мъртвите. - Трябва да се говори добро
за предател, само защото е умрял? - Не.
Извинявам се.
Тънкостите на политиката понякога са ми неясни.
Ренли...
Не вярвам, че го интересуваха жени.
Защо говорите така?
Когато и да исках да правим деца, той...
Все се извиняваше с нещо, с военните съвети.
Не искаше да се опита.
Но една вечер, когато беше пил доста вино,
той каза нещо...
Каза нещо, което звучеше болезнено за мен
и не означаваше, че ще имаме деца.
Може би вината е била у мен. - Не, той беше известен дегенерат.
Облекчение е да чуя това.
Мислех да направя тази перверзия наказуема със смърт.
Такова е правото ви.
Трябва правите това, което се налага.
Вие сте кралят. - Да.
Аз съм кралят.
Харесва ли ви? Току-що ми го донесоха.
Сред най-добрите оръжия в кралствата. - Красиво е.
Ще ми покажете ли как работи?
От нов тип е. Зарежда се по-лесно, няма коляно.
С тази ръчка се дърпа тетивата.
Стрелата идва тук.
След това се прицелвате...
Ще ме вземете ли на лов някой ден?
Простете, Ваша милост. Една дама не се занимава с лов.
Имало е и такива дами. - Баща ми не би ми позволил...
Вече не сте негова.
Искате ли да го подържите? - Може ли?
Сигурно е вълнуващо да натиснеш с пръст тук
и да видиш как нещо отсреща умира.
Бихте ли могли? Бихте ли могли да убиете нещо?
Не знам, мислите ли, че бих могла? - Да.
Бихте ли искали да ме гледате как убивам?
Да.
Спрете!
Кажи истината. - За кое?
Не знам какво искате! - Искам истината.
Каква истина? - Защо превзе Зимен хребет?
Превзех го, за да...
Кой ти заповяда? - Никой, сам реших.
Исках да превзема Севера. - И какво щеше да направиш после?
Да го управлявам. - Добре, много хубаво.
Защо?! Нали ви казах? - Защо превзе Зимен хребет?
За да донеса слава на рода ми и баща ми!
Чакайте... Превзех го, защото мразя Старките.
Мразя ги, защото им бях затворник. Исках да ги нараня.
Какво правите?
Моля ви...
Ще ви кажа всичко! Просто го махнете!
Моля ви, махнете го!
Сестра ти ме прати. - Яра?
Ще дойда, когато всички заспят. - Не си отивай, моля те.
Не ме оставяй. Моля те...
Моля те, не тръгвай! Не ме оставяй!
Не си тръгвай...
Рикон, стой при нас.
Спокойно, вълците ще го пазят.
Можеш да му влезеш в главата и да виждаш през очите му.
Само когато спя. - Така е, докато не го контролираш.
Ти си варг. - Не е само с вълци.
Понякога сънувам... - Триок гарван?
Виждал ли си го? - Видяхме го заедно. Забрави ли?
Свързано ли е с това, че съм варг? - Не, гарванът е друго нещо,
нещо по-дълбоко.
Гарванът донася виждането. - На неща, които не са се случили?
Или неща, случили се отдавна,
или неща, които се случват на хиляди левги.
Какво му говори? - Защо не го питаш?
Брат ти не се ли срамува, че ти го защитаваш?
Какво му е срамното? - Момче, което разчита на сестра си,
особено на неговата възраст, ще иска доста защитаване.
Някои хора винаги ще имат нужда от помощ.
Това не означава, че не са достойни за защита.
Когато баща ми умря, аз го сънувах.
Не си го сънувал, видял си го. Аз също го видях.
И ли ти умееш да виждаш?
Когато казах на баща ми за твоя баща,
за пръв път го видях да плаче.
Баща ти е Хоуланд Тръстиката?
Той е спасил баща ми по време на бунта.
Баща ти е говорил за бунта? Татко не ми е разказвал.
Но го видях. - Какво друго си виждал?
Единственото важно - теб.
Не харесвам кльощави. Все едно пиеш от локва.
Не че понякога не пия от локви.
Не пия ейл.
Всяка история става по-добра с пиво. Виждаш ли ги?
Преживели са трезвеността ми. Била им е доста скучна.
Сега. Как три деца... - Не сме деца.
Как трима младежи като вас, необучавани във военните изкуства,
са избягали от Харенхъл?
Джендри е ковач. Беше калфа в ковачницата.
Ковач? Къде си се изучил?
При Тобо Мот в Кралски чертог.
Този разбойник. Продава двойно по-скъпо от останалите.
Защото е два пъти по-добър. - Ковач и търговец.
Джендри открадна оръжия.
И убихте всички по пътя си.
И той, и аз знаем как да въртим меча.
Братята ми ме научиха.
За братята ти!
Довършете си храната и тръгвайте. Няма да видите скоро топло ядене.
Ще ни освободите? - Дадох ви думата си.
Но преди да тръгнете, нека вдигнем тост за вашия...
Това е рядко голям човек.
Как се връзва толкова голям човек?
Чакаш го да пие и да припадне. - Горкият. Съчувствам ти.
Това въобще не е човек.
Хрътка!
Радвам се да се видим пак, Клегейн. - Торос.
Какво правиш тук? - Пия и говоря много. Както винаги.
Хубава награда, момчета.
Момиче!
Защо в името на седемте ада държиш малката кучка Старк?
Трудно решение - да минеш по моста и някой да ни види
или да преминеш реката. - Мълчи, Кралеубиецо.
Някой ще ни види на моста, но по водата течението ще ни отнесе
или аз ще се измъкна. - Успех.
Чудесно е да наблюдаваш как се измъчваш с подобни дилеми.
Какво ще избере тя?
Хазартен тип. Кой да познае.
Побързай.
Трябва да почина. - Ставай.
Имам тия неща, които се появяват след дълго ходене.
Мазоли. Никога не съм имал мазоли. Винаги съм яздел,
не съм ходил като някакъв пешак и да нося едни и същи ботуши.
Виж, петата не струва...
Никога не съм разбирал защо някои носят два меча.
Движиш се добре...
... за чудовищна жена.
Не се мръщи, преди да нападнеш. Това те издава.
Ето ти една загадка. Ако ме убиеш, предаваш лейди Старк.
Ако не ме убиеш, аз ще убия теб.
Умела си.
Нямаш грация, но си умела.
Ако искаше да ме нараниш, сега можеше да ме убиеш.
Май жената ти бие, ако наричаш това жена.
Обичаме да се бием, стопля ни кръвта.
Одраният човек на дома Болтън. Леко гнусно знаме за моя вкус.
Той ли е? - Определено е той.
Видях го на турнира на сватбата на сир Вилем Фрей.
Дайте му дължимото.
Пусни ни и баща ми ще ти плати. - Ще ми стигне ли за нова глава?
Ако Кралят на Севера чуе, че съм пуснал Кралеубиеца
ще ми отсече зелката.