L-am împuşcat pe dl Marlow de două ori,
străpungându-i jugularele şi carotidele cu o precizie aproape chirurgicală.
Va muri privindu-mă în timp ce îi răpesc ceea ce este al lui.
Aşa lucrez eu.
Am împuşcat-o pe dna Marlow cu profesionalism prin gât.
Aceasta nu este o rană fatală. Glonţul ratează fiecare arteră.
Este paralizată înainte să iasă din corp.
Dar asta nu înseamnă că nu poate simţi durere.
Asta înseamnă că nu poate face nimic în această privinţă.
Aşa lucrez eu.
DDX Security, cine e la telefon?
Am nevoie de raportul incidentelor de la această firmă de supraveghere.
Aceasta a fost înregistrată ca o alarmă falsă.
A fost o alarmă falsă... săptămâna trecută.
Le-a ascultat telefonul.
Da. A fost ascultat.
A înregistrat conversaţia dnei Marlow cu firma de supraveghere.
- DDX Security, cine e la telefon? - Theresa Marlow.
Ne puteţi confirma parola în scopul siguranţei dvs?
Ceainic.
Mulţumesc, dnă Marlow. S-a declanşat alarma la uşa din faţă.
Da, îmi pare rău.
Mai e cineva cu dvs, dnă Marlow?
Sunt aici cu soţul meu.
- Vă pot ajuta şi cu altceva? - Nu, vă mulţumesc pentru apel.
Şi aici lucrurile devin oribile pentru dna Marlow.
Toată lumea s-a gândit să ucidă pe cineva într-un fel sau altul,
fie din voinţă proprie sau prin voinţa Domnului.
Gândiţi-vă la uciderea dnei Marlow.
De ce a meritat asta?
Spuneţi-mi cum lucraţi voi.
Spuneţi-mi cine sunteţi.
Hannibal - Sezonul 1 Episodul 1 - Aperitiv
Traducerea şi adaptarea: Giana Nifty Subtitles Team www.niftyteam.ro
Dle Graham.
Sunt agentul special Jack Crawford.
Conduc Unitatea de Ştiinţe Comportamentale.
- Ne-am mai întâlnit. - Da.
Am avut o discuţie în contradictoriu la deschiderea muzeului.
Nu am fost de acord cu numele pe care i l-aţi dat.
Muzeul de Cercetare al Minţilor Diabolice.
E cam siropos, Jack.
Văd că ţi-ai găsit un post ca profesor, şi că ţi-e greu să fii sociabil.
Doar le vorbesc.
Nu-i şi ascult. Nu e nevoie să fiu sociabil.
Înţeleg.
Se poate?
În ce categorie te încadrezi?
Sunt mai aproape de cei cu sindromul Asperger şi autişti
decât de narcisişti şi sociopaţi.
Dar tu poţi empatiza cu narcisiştii şi cu sociopaţii.
Pot empatiza cu oricine.
E mai mult vorba de o imaginaţie bogată decât de un dezechilibru mental.
Îţi pot...
Împrumuta imaginaţia?
Opt fete răpite din opt campusuri diferite din Minnesota.
- Toate în ultimele opt luni. - Când aţi identificat-o pe a opta?
Cu trei minute înainte să intru în sala de lectură.
Le-ai catalogat ca răpiri fiindcă nu aveţi corpul?
Niciun corp, nicio parte a corpului, niciun organ intern. Nimic.
Atunci acele fete nu au fost luate de unde crezi tu că au fost luate.
Atunci de unde au fost luate?
Nu ştiu. De altundeva.
Toate răpite într-o vineri
ca să nu le fie raportată dispariţia până luni.
Oricât de mult îşi acoperă urmele are nevoie de un weekend ca să o facă.
Numărul opt?
Elise Nichols. St. Cloud State pe Mississippi.
A dispărut vineri. Trebuia să aibă grijă de casa părinţilor în weekend.
Să hrănească pisica. N-a ajuns acasă.
Da, primele şapte sunt decedate, nu crezi?
Nu le păstrează. Şi-a găsit alta nouă.
Ne concentrăm asupra Elisei Nichols.
Sunt toate... americance tipice. Au tenul foarte deschis.
Aceiaşi culoare a părului, aceiaşi culoare a ochilor.
Aproape aceiaşi vârstă. Aceiaşi înălţime, aceiaşi greutate.
Deci care-i treaba cu toate fetele astea?
Nu e vorba de toate fetele. E vorba de una dintre ele.
E ca Willy Wonka. Fiecare fată pe care o ia e o ciocolată,
şi ascunsă între aceste ciocolate este adevărata victimă,
care, dacă respectăm metafora este biletul lui de aur.
Se încălzeşte pentru biletul de aur sau retrăieşte ce i-a făcut ei?
Biletul de aur nu ar fi prima răpită, şi nu ar fi nici ultima.
Ar ascunde cât de specială a fost ea.
Eu aşa aş face. Tu nu?
Vreau să studiezi asta mai îndeaproape.
Nu. Îi ai pe Heimlich la Harvard şi pe Bloom la Georgetown.
- Fac acelaşi lucru ca şi mine. - Nu e chiar aşa, nu?
Ai un mod aparte de a gândi anumite lucruri.
Au apărut discuţii pe tema modului specific în care gândesc eu.
Faci presupuneri pe care nu le poţi explica, Will.
Nu, nu. Probele explică de la sine.
Atunci ajută-mă să găsesc probe.
Asta ar însemna că trebuie să fiu sociabil.
Nu ar fi putut pleca singură.
Era o tânără foarte interiorizată.
Nu-i plăcea să locuiască în camera de cămin.
Înţeleg de ce s-a simţit copleşită de presiunea de la şcoală.
Îi plac trenurile.
Poate s-a urcat într-un tren şi...
- Arată ca celelalte fete. - Da, se încadrează în profil.
- Ar putea fi încă în viaţă? - Nu avem cum să ştim asta.
- Ce face pisica? - Poftim?
Ce mai face pisica? Elise trebuia să o hrănească.
Se comporta ciudat când aţi ajuns acasă?
Probabil îi era foame. Nu a mâncat tot weekendul.
Nu am observat.
Ne scuzaţi câteva minute, vă rog?
A răpit-o de aici.
S-a urcat în tren, a ajuns acasă, a hrănit pisica.
El a răpit-o.
Casa familiei Nichols este locul crimei.
Am nevoie imediat de Echipa de Intervenţie.
Vreau să vină Zeller, Katz şi Jimmy Price.
Da, şi un fotograf.
- De ce a devenit locul crimei? - Pot vedea camera fiicei dvs?
Poliţiştii au fost acolo de dimineaţă.
Deschid eu.
Dle Nichols, vă rog să vă ţineţi mâinile în buzunare
şi să nu atingeţi nimic.
Dar am fost aici toată ziua.
Puteţi ţine pisica, dacă vă e mai uşor.
Vreau să părăsiţi camera.
Când poţi vorbi, vorbeşti.
Dacă nu simţi că poţi vorbi, nu vorbeşti.
Vom fi jos.
Spune-mi când putem intra.
- Eşti Will Graham. - N-ar trebui să fii aici.
Ai scris monografia despre ora decesului pe baza activităţii insectelor.
Am găsit catifea din coarne de cerb.
- Nu eşti de la FBI? - Sunt un anchetator.
Nu ai fost niciodată agent FBI?
- Procedurile stricte de recrutare. - Detectează instabilitate...
Eşti instabil?
Ştii că n-ar trebui să fii aici.
Am găsit catifea din coarne de cerb în două dintre răni,
ca şi când ar fi fost străpunsă cu ele.
Căutam catifea şi în celelalte răni, dar am fost întreruptă.
Nu vă supăraţi, cerbii şi elanii îşi ţintuiesc prada.
Îşi lasă greutatea în coarne şi încearcă să sufoce victima.
Aşa ar ucide o vulpe sau un coiot.
Elise Nichols a fost strangulată, sufocată, are coastele rupte.
Catifeaua din coarnele cerbilor este bogată în substanţe nutritive.
Ajută la vindecare.
Poate că a pus-o acolo intenţionat.
Crezi că încerca să o vindece?
A vrut să îndrepte lucrurile pe cât de mult posibil...
Având în vedere că deja o omorâse.
A pus-o înapoi unde a găsit-o.
Orice le-a făcut celorlalte, nu îi putea face şi ei.
Ăsta este biletul lui de aur?
Nu. Astea sunt scuzele lui.
Are cineva o aspirină?
Vino aici.
Winston, uite-i pe toţi.
Salutaţi-l pe Winston.
Aşa.
Ce faci aici?
Îmi place mirosul odorizantului de toaletă.
Şi mie. Trebuie să vorbim.
Foloseşte toaleta femeilor!
- Îmi respecţi gândirea, Will? - Da.
Bine, pentru că avem mai multe şanse să-l prindem cu ajutorul tău.
Da, o să vă ajut.
Dar nu ştiu în ce direcţie să arăt.
Nu cunosc acest tip de psihopat. Nu am citit niciodată despre el.
Nici măcar nu îmi dau seama dacă este un psihopat.
Nu este insensibil. Nu este superficial.
Ştii ceva despre el altfel nu ai fi spus că "sunt scuzele lui".
- Pentru ce îşi cere scuze? - Nu a onorat-o. Se simte prost.
Faptul că se simte prost arată că nu este un psihopat.
Da! Aşa este.
Atunci ce fel de nebun este?
Nu i-a putut arăta că o iubeşte aşa că i-a lăsat corpul în acelaşi loc.
Aşa este de nebun.
Crezi că le iubeşte pe fetele astea?
Pe una dintre ele. Şi da, cred că prin asociere şi pe celelalte.
Nu a lăsat spermă sau salivă. Elise Nichols a murit virgină.
- A rămas aşa. - Nu le iubeşte aşa.
Nu le-ar pângări în acest mod!
Nu vrea ca fetele să sufere. Le ucide repede şi...
După gândirea lui, cu milă.
Un psihopat sensibil.
A riscat să fie prins doar ca să o pună pe Elise înapoi în pat.
Va răpi următoarea fată curând...
Pentru că ştie că va fi prins. Într-un fel sau altul.
Te-am găsit.
Graham te place.
Nu crede că te vei juca cu mintea lui.
Nu fac asta. Sunt la fel de cinstită cu el ca şi cu un pacient.
L-ai urmărit în timp ce ai ţinut cursuri aici la academie?
- N-am rămas singură cu Will niciodată. - De ce nu?
Pentru că vreau să-i fiu prietenă, şi îi sunt.
E păcat să nu profiţi... din punct de vedere academic.
Deja m-ai rugat să-l studiez, Jack. Am refuzat.
Şi orice studiu despre Will Graham ar trebui publicat postum.
N-ai rămas singură cu el niciodată din cauza unei curiozităţi profesionale.
Nu te-aş întreba asta în mod normal, dar ce crezi că-l motivează pe Will?
Frica.
Will Graham înfruntă frici foarte mari din cauza imaginaţiei lui.
Este preţul imaginaţiei.
Alana, nu l-aş fi lăsat acolo dacă n-aş fi putut avea grijă de el.
Bine, dacă n-aş fi putut avea grijă de el 80%.
Nu l-aş fi lăsat acolo.
Este pe teren. Am nevoie de el pe teren.
Dacă se apropie prea tare, vreau să te asiguri că nu e singur.
Promite-mi ceva, Jack. Nu-l lăsa să se apropie prea tare.
Nu se va apropia prea tare.
Am încercat să luăm amprente de pe pielea ei... nimic.
- Am găsit urma unei palme pe gâtul ei. - În raport scria ceva despre unghii?
Unghiile erau rupte când am luat resturile de piele.
Acestea proveneau din palmele ei când le-a zgâriat.
Pe el nu l-a zgâriat niciodată.
Bucata de metal e tot ce avem.
Ar trebui să căutăm instalatori, tubişti, sau muncitori...
Celelalte răni au fost făcute probabil post-mortem.
Deci... nu a fost străpunsă.
Are multe găuri prin perforare care par să fi fost cauzate de coarne de cerb.
Nu am spus că cerbul e reponsabil pentru faptul că sunt acolo.
A fost atârnată de ele.
Ca nişte cârlige.
- Probabil a fost lăsată să sângereze. - I-a fost scos ficatul.
- Vezi? L-a scos şi apoi... - L-a pus înapoi, da.
De ce l-a scos ca apoi să îl coasă la loc?
- Era ceva în neregulă cu el. - Are cancer la ficat.
Le mănâncă.
Te rog.
Mulţumesc.
Urăsc să fiu aşa nevrotic.
Dacă nu ai fi aşa, Franklyn, ai fi mult mai rău.
Creierul nostru este făcut să aibă atacuri de panică minore,
nu cu o durată atât de prelungită ca al tău.
De aceea te simţi ca şi cum un leu ar vrea să te devoreze.
- Franklyn. - Da.
Trebuie să te convingi că leul nu este în cameră.
Când va fi, te asigur că vei afla.
Dr Lecter, sunt agentul special...
Nu vreau să fiu nepoliticos,
dar aceasta este o ieşire privată pentru pacienţii mei.
Îmi cer scuze, sunt agentul special Jack Crawford de la FBI. Pot intra?
Puteţi aştepta în sala de aşteptare.
Franklyn, ne vedem săptămâna viitoare.
- Da. - Decât dacă este vorba despre el.
Nu, este vorba de dvs.
Vă rog, intraţi.
Vă pot întreba cum de este vorba de mine?
Puteţi întreba, dar vreau să vă pun eu câteva întrebări primul.
- Mai aşteptaţi vreun pacient? - Suntem singuri.
Bine.
- Fără secretară? - Era predispusă la aventuri.
Şi-a urmat inima în Marea Britanie.
Mi-a părut rău când a plecat.
- Sunt ale dvs, dle doctor? - Printre primele.
Internatul din Paris unde am stat când eram mic.
Detaliile sunt incredibile.
Am învăţat de mic că un bisturiu ascute mai bine ca o ascuţitoare.
Acum înţeleg de ce desenele dvs v-au adus o bursă la Johns Hopkins.
- Încep să cred că sunt anchetat. - Nu, nu.
Nu, mi-aţi fost recomandat de Alana Bloom
de la departamentul de psihologie... Georgetown.
Majoritatea departamentelor sunt pline de oameni superficiali.
Dr Bloom este excepţia.
Da, aşa este.
Mi-a spus că i-aţi fost mentor în timpul rezidenţiatului la Johns Hopkins.
Am învăţat foarte multe unul de la celălalt.
Da, dar mi-a arătat şi lucrarea dvs...
"Orginile evoluţioniste ale marginalizării sociale"?
E foarte interesantă. Chiar şi pentru un om de rând.
- Un om de rând? - Da.
Sunt atâţia învăţaţi în sălile Uniţăţii de Ştiinţe Comportamentale
şi dumneata te consideri un om de rând.
Când sunt în compania dvs, da.
Am nevoie de ajutorul dvs pentru un profil psihologic.
Spuneţi-mi, câte mărturisiri?
Doisprezece, ultima dată când am verificat.
Niciunul nu avea detalii... Până azi-dimineaţă.
Apoi, toţi aveau detalii.
Un deştept de la poliţia Duluth a făcut o fotografie a corpului
cu telefonul lui, le-a arătat-o prietenilor lui, şi apoi Freddy Lounds
a postat-o pe Tattlecrime.com.
De prost gust.
- Aveţi o problemă cu gustul? - Gândurile mele sunt amare câteodată.
Şi ale mele.
- Fără bariere efective. - Am construit garnizoane.
- Asocierile se fac repede. - La fel şi garnizoanele.
Nu vă place contactul vizual?
Ochii sunt înşelători...
Vezi atât de multe, nu vezi destul.
Şi e greu să te concentrezi când te gândeşti că...
"Acele albituri sunt chiar albe",
sau "Cred că are hepatită" sau "Alea sunt varice?".
Încerc să evit contactul vizual pe cât de mult posibil.
- Jack? - Da.
Cred că ceea ce vezi şi afli îţi influenţează gândurile.
Valorile şi decenţa ta sunt prezente, dar şocate de asocierile tale,
îngrozite de visele tale.
Nu există garnizoane în mintea ta pentru lucrurile pe care le iubeşti.
Al cui profil îl faci? Al cui profil îl face?
Îmi pare rău, Will. Observaţia este munca noastră.
Nu mi-o pot închide pe a mea, cum nici tu nu poţi face asta cu a ta.
Te rog, nu-mi face psihanaliza.
Nu o să-ţi mai placă de mine când sunt analizat.
Mă scuzi, dar trebuie să ţin un discurs despre psihanaliză.
Poate n-ar trebui să-l supărăm aşa.
Poate o abordare mai indirectă.
Ceea ce simte el este pură empatie.
Poate privi din punctul de vedere al oricui,
şi poate câteva dintre acestea îl sperie.
E un dar stânjenitor, Jack.
Percepţia este o unealtă cu două tăişuri.
Acest impuls canibalistic de a cunoaşte...
Cred că-l pot ajuta pe bunul Will să-şi cunoască adevărata faţă.
Un cap de cerb a fost furat aseară, la un kilometru de aici.
Doar capul?
Secţia de omucideri din Minneapolis a dat deja o declaraţie.
L-au numit Sfrânciocul din Minnesota.
După pasăre?
Sfrânciocul este o pasăre răpitoare. Prinde şoareci şi şopârle
în ramurile spinoase şi în sârmă ghimpată.
Le smulge organele din corp, le duce în cuib şi le consumă mai târziu.
Nu pot spune dacă e neglijent sau şiret.
A vrut ca ea să fie găsită aşa.
Este... enervant. Simt că îşi bate joc de ea.
Sau... îşi bate joc de noi.
Unde s-a dus toată iubirea lui?
Cel care a aşezat-o pe Elise în pat nu şi-a imaginat asta.
I-a scos plămânii.
Sunt sigur că era în viaţă când a făcut asta.
Canibalul nostru iubeşte femeile.
Nu vrea să le distrugă, vrea să le consume,
să aibă o parte din ele înăuntrul lui.
Ucigaşul fetei a crezut că ea este un porc.
Crezi că a fost o imitaţie?
Cel care a ucis-o pe Elise Nichols are un loc unde să facă asta
şi nu este interesat de... Kabuki pe teren.
Are o casă sau două, sau o cabină...
Ceva cu o cameră cu coarne.
Are o fiică.
Care are aceiaşi vârstă cu celelalte fete.
Aceiaşi culoare a părului şi a ochilor, aceiaşi înălţime şi greutate.
Este singură la părinţi. Pleacă de acasă.
El nu poate suporta gândul că o pierde.
Ea este biletul lui de aur.
Şi imitatorul?
Un psihopat inteligent, în mare parte un sadist, e greu de prins.
Nu are un motiv anume, nu există un mod de operare.
Poate că nu va mai ucide aşa din nou.
Roagă-l pe dr Lecter să-ţi facă un profil psihologic.
Pari foarte impresionat de părerea lui.
Bună dimineaţa, Will. Pot intra?
- Unde este Crawford? - La tribunal.
Aventura va fi a mea şi a ta astăzi.
Pot intra?
Am foarte mare grijă cu ceea ce mănânc,
ceea ce înseamnă că majoritatea meselor le gătesc singur.
Nişte proteine ca să încep ziua.
Nişte ouă, nişte cârnaţi.
Sunt delicioşi.
- Mulţumesc. - Plăcerea e a mea.
Mi-aş cere scuze pentru ambuscada mea analitică,
dar ştiu că în curând îmi voi cere scuze din nou şi te vei sătura
aşa că voi folosi aceste scuze destul de rar.
Să fim profesionişti.
Sau am putea socializa, ca nişte adulţi.
Doamne fereşte să ne împrietenim.
- Nu cred că eşti atât de interesant. - Vei vedea.
Agentul Crawford mi-a spus că ai un simţ aparte pentru monştri.
Nu cred că Sfrânciocul a ucis-o pe acea fată de pe câmp.
Diavolul stă în detalii.
Ce l-a dat de gol pe cel care încearcă să imite crimele?
Totul.
E ca şi când a trebuit să îmi arate ceva negativ ca să văd ceva pozitiv.
Locul crimei era practic un cadou.
Matematica comportamentului uman... Acele variabile urâte.
Sunt calcule grele cu acest Sfrâncioc?
Îi reconstruieşti fanteziile?
- Ce fel de probleme are? - Câteva.
- Tu ai avut vreodată probleme, Will? - Nu.
Desigur că nu.
Noi doi ne asemănăm... Nu avem probleme.
Nimic care să ne facă să ne simţim rău.
Cred că unchiul Jack te vede ca pe o ceşcuţă fragilă.
Din cel mai bun porţelan, folosită doar pentru oaspeţi speciali.
Tu cum mă vezi?
Mangusta pe care o vreau lângă casă când vin şerpii.
Termină-ţi micul-dejun.
De ce zâmbeşti?
Trag cu ochiul în spatele cortinei.
Sunt curios ce face FBIul când nu sparge uşile.
Eşti norocos că nu luăm interviuri din casă în casă.
Am găsit o bucată de metal în hainele lui Elise Nichols...
O bucată dintr-o ţeavă.
Probabil că sunt sute de şantiere prin toată Minnesota.
Un anumit tip de metal,
un anumit tip de ţeavă, un anumit tip de înveliş,
aşa că verificăm toate şantierele care folosesc acel tip de ţeavă.
Ce căutăm?
Acum, cam tot. Mai ales ceea ce sare în ochi.
Doi tipi de la FBI. Caută prin sertare acum.
Pun hârtii în dosare.
Da, iau unele lucruri.
Nu. Nu ne-au spus... Da, au voie.
Cum aţi spus că vă numiţi?
Garrett Jacob Hobbs?
Este unul din tubiştii noştri. Aceea este demisia lui.
Sindicatul instalatorilor ne cere hârtiile când cineva termină treaba.
Te sun mai târziu.
- Dl Hobbs are o fiică? - S-ar putea.
De 18 sau 19 ani, cu piele albă, simplă dar drăguţă.
- Are păr castaniu, cam aşa de înaltă. - Poate.
Nu ştiu. Nu petrec timp cu oamenii ăştia.
Ce ţi se pare atât de ciudat la Garrett Jacob Hobbs?
A lăsat un număr de telefon, dar nicio adresă.
- Aşadar are ceva de ascuns? - Toţi ceilalţi au lăsat adrese.
Şi a lipsit de la muncă câteva zile la rând.
Aveţi o adresă pentru dl Hobbs?
Le iau eu.
A sunat cu număr secret.
Alo?
Da.
Nu mă cunoşti şi cred că nu ne vom întâlni niciodată.
Te-am sunat din politeţe. Ascultă cu atenţie.
- Asculţi? - Da.
Au aflat.
Nu, nu, nu.
Vezi?
Nu, nu, nu.
Muşcături în altercaţii minore, certuri în baruri, abuz de minori...
Personalul de la urgenţe poate fi de ajutor.
Dacă au înregistrări ale unor muşcături indiferent de victimă...
Unde e Graham?
Mi-ai spus că nu se va apropia prea tare.
Sfârşitul primului episod Nifty Subtitles Team www.niftyteam.ro