Să spunem că sunteţi într-o sală de operaţii,
uitându-vă la un anevrism.
Acesta este fixat adânc în lobul frontal al pacientului.
Aveţi nevoie de trei lucruri pentru a-l putea extirpa.
- S-a trezit Zola. - Ba doarme. E-n ordine.
- Nu, nu. S-a trezit. - Ai auzit ceva?
- Nu. - Dar ştii că s-a trezit?
Da.
Aveţi nevoie de încredere,
aveţi nevoie de un bisturiu de 11...
şi de instincte foarte bune.
- Vino încoace. - Nu, nu.
Deci punem celulele cartilaginoase să se înmulţească...
Nu te uita în bileţele.
Deci punem celulele cartilaginoase să se înmulţească.
După două luni, cele 200 de mii
au...
- Am pierdut şirul. - Calmează-te.
Nu pot să mă calmez.
Trebuie să ţin discursul la conferinţa TED în mai puţin de două zile.
- Celebra conferinţă TED. - Imaginează-ţi
că cei din audienţă sunt dezbrăcaţi. Asta te ajută.
O iau de la capăt. Cartilajul articular.
Regenerarea cartilajului articular
oferă o nouă speranţă pacienţilor...
Ce faci?
Te ajut.
Bună dimineaţa!
Aş zice că este.
O autocisternă cu benzină a lovit o maşină pe autostradă.
S-au ciocnit mai multe maşini. Nu spune câte victime ne vin. Ar trebui...
să plecăm.
Salut. Aşa-i că s-a răsturnat o cisternă?
- Unde-i Wilson? - Cu Grey. Eu sunt azi cu tine.
Cât de grav a fost accidentul? Crezi că cineva a fost străpuns de ceva?
Wilson! Lasă pupăturile şi verifică-ţi pagerul.
Nu pot să cred că n-am auzit pagerul.
E greu să auzi când ai o limbă în ureche.
Sunteţi dr Wilson? Ne-aţi consultat seara trecută.
Sunt Casey Hedges, el e fiul meu Parker.
Da. E tot bolnav?
Îi scăzuse febra când am plecat la serviciu.
Sunt chelneriţă. Dar a sunat vecina. Îi crescuse febra. Am fugit acasă
şi avea iritaţia asta.
I-aţi dat tratamentul şi multe lichide?
Da, dar febra e tot peste 39 şi e aşa de peste o săptămână.
Ştiu că mi-aţi spus că e un virus...
Probabil adenovirus. Febra poate dura pe puţin cinci zile.
Nu-i ceva neobişnuit.
Am făcut un grafic al valorilor temperaturii.
Am căutat simptomele lui pe internet şi am notat mai multe lucruri.
Rozeolă, zona zoster, lupus.
Pur şi simplu nu pot să explic, dar îmi cunosc copilul.
Nu este un virus. Simt asta.
Vino.
Bine. Mă duc să vă aduc fişa.
- Ce faci, Shepherd? - Am primit mesajul. A explodat o cisternă?
N-a explodat o cisternă. Mă referam la Ross.
- N-ai primit circulara? - Trebuie să le citim?
Da. Vreau să iei şi alţi stagiari.
Nu pot permite ca îndrumătorii să aibă favoriţi.
Aceşti copii au nevoie de educaţie generală.
- Ross, simţi că n-ai făcut rotaţii? - Nu, domnule, sunt foarte rotat.
- Vezi? E foarte rotat. - Am auzit că a explodat o cisternă.
N-a explodat o cisternă.
Bailey, nu te-am văzut ieşind din laboratorul genetic de o săptămână.
Apropo, când îmi faci maparea genetică? Am o mătuşă care a murit de cancer la sân.
- Se întâmplă şi la bărbaţi. - Nu. Adică se poate.
Mă gândeam la sânii dv.
- Când spuneai c-a explodat cisterna? - N-a explodat cisterna.
Nu fiţi aşa dezamăgiţi.
Cam Miller, pasager cu centură într-un vehicul tamponat pe partea lui.
Semne vitale stabile, scor Glasgow 14. A fost dezorientat.
S-a scurs benzină din cisternă peste tot pe şosea.
Am făcut o decontaminare sumară, dar a trebuit să-l scoatem de-acolo.
Fără foc deschis, fără fumători, nu folosiţi cauterizatorul.
- Aveţi grijă, oameni buni. - Rachel Dawson, 42 de ani.
Pasager cu centură într-o maşină cu partea din faţă avariată.
Lovitură la cap. Tensiune 11 cu 7, puls 95.
Unde-i fiul meu? Cine l-a luat pe Ethan?
- Soţul meu l-a luat pe Ethan? - I-am spus că sunt chiar după noi.
- Duceţi-o la evaluare. - În cinci minute e gata.
Rachel! Rachel, sunt aici.
Paul Dawson, 45 de ani. Şofer cu centură de siguranţă,
cu intruziuni masive în partea sa de vehicul.
Are vânătăi pe piept. Tensiune 9 cu 6, puls 120.
- Unde-i fiul meu? Unde-i Ethan? - Trebuie să ajungă. Staţi liniştit.
Ethank Dawson, zece ani. Pasager cu centură pe bancheta din spate.
Fără răni evidente, exceptând o laceraţie mică la încheietură.
- Mergea pe picioare la locul accidentului. - Ethan, eu sunt dr Hunt.
- Părinţii mei au murit? - Nu, nu. Sunt înăuntru.
Îi vei vedea curând. Mă ocup eu. Bine, duceţi-l.
Ar putea fi febra zgârieturii de pisică sau sindromul Stevens-Johnson.
- Stai puţin. Cine a zis asta? - Un site medical de pe internet.
E infecţie streptococică. Testul rapid a arătat infecţie cu streptococ în gât.
- V-am adus reţetă pentru amoxicilină. - Am ştiut că nu e virus.
- Îl puteţi lua pe Parker acasă. - Mulţumesc.
Sper că fiul dv se va simţi mai bine.
Unde mi-e hanoracul? Vreau să ies la o ţigară.
- Da, dacă vrei să mori. - Scumpo, nu-mi ţine tu predică...
Vrea să spună că eşti plin de benzină, scumpule.
- Întinde-te pe spate. - Dacă se simte bine, să plece.
Avem nevoie de spaţiu.
Micuţul e bine.
Bandajează-i încheietura, apoi pune pe cineva să stea cu el...
Parcă aţi spus că pot să-mi văd părinţii.
Dle Dawson, aveţi puţin lichid în jurul plămânilor.
Sunt puţin îngrijorată, aşa că veţi face o tomografie.
Mediastin mărit. Aorta lui e făcută praf.
- Acesta este fiul pacientului. - Scuze.
Trebuie să-l ducem la tomograf.
- Tată! - Ethan. Sunt bine.
Mă voi face bine. Stai cu mama. Stai cu mama, da?
Unde este mama mea?
Hai să aflăm.
Uită-te acolo. RD. Vezi? E mama ta.
Scrie că o duc să-i facă nişte poze.
Şi dr Murphy te va anunţa când poţi s-o vezi, da?
Cheamă asistenţa socială.
- Kepner, cum ne descurcăm? - Priveşte.
De la sosirea ambulanţei, tot procesul a durat 22 de minute şi 11 secunde.
- Noua sală de urgenţe funcţionează. - Exact aşa şi trebuia.
- Ce naiba a fost asta? - A explodat cisterna.
A fost o explozie mare.
Dar a fost foarte departe şi toată lumea e teafără.
Nimeni n-a păţit nimic.
Foc!
- Puneţi-l la pământ! - Se pare că tot s-a dus să fumeze.
Sunaţi la secţia de arşi. O să avem nevoie de targă.
ANATOMIA LUI GREY Sezonul 9 Episodul 18
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam ploi78 & JohnnyB/Titrări.ro Team
Comentarii pe www.tvblog.ro
Ne trebuie altă canulă mare de perfuzie.
- Am primit mesajul. El este... - Mingea de foc umană.
Să-l ducem la secţia de arşi.
- La o parte din drum. - Atenţie la mine.
Vom primi mai mulţi pacienţi.
Aşa că ţineţi-vă bine. Va fi o zi aglomerată.
Elyse Cruse, însărcinată în 37 săptămâni,
hipotensivă la locul accidentului, cu vânătăi abdominale
şi arsuri de gradul doi pe braţul drept.
Chemaţi obstetricianul. Sunt dr Kepner. Îmi spui cum te numeşti?
Mă numesc Elyse. Elyse Cruse.
- Bine, Elyse... - Dar nu-mi pasă de mine.
Vă rog să faceţi tot ce puteţi să-mi salvaţi copilul.
Salvaţi-mi fetiţa.
- Ce-ar fi să vă salvez pe amândouă? - Ar fi minunat.
Puteţi să-l chemaţi pe soţul meu?
Nu vreau să-ţi faci griji. Va fi bine.
- Te simţi bine? - Da.
Şi fiul meu?
Vom primi în curând veşti despre familia ta, Rachel.
- Ce se aude? - Vestea bună e că puştiul e bine.
Are doar o tăietură pe care a îngrijit-o Murphy.
Vestea rea e că Yang l-a băgat pe soţ în operaţie.
E posibil să aibă aorta secţionată.
Că veni vorba de veşti rele.
Hemoragie în lobul frontal. Ar putea să-şi piardă memoria.
Super. E o hemoragie epidurală?
Scuze, v-am întrerupt.
- Vă simţeaţi bine împreună. - Ce doreşti, Brooks?
Şeful Hunt spune că trebuie să învăţ despre creier.
Aşa că azi sunt cu voi.
Durere abdominală la palpare.
Scad bătăile inimii. Îi scade tensiunea.
Elyse, rezistă. Încearcă să rezişti.
- Copilul meu e bine? - Te vom întoarce într-o parte.
- Nu-i auziţi bătăile inimii? - Stai liniştită. Cheamă obstetricianul.
Imediat. Mai repede!
- Unde-i obstetricianul? - Ce se întâmplă?
- Kepner, sângerează. - Poftim?
A cedat cordonul ombilical. Trebuie să-l ridicăm.
- Ce este? - Cordonul ombilical a căzut
şi s-a prins în jurul trupului ei, de aceea nu se simte bine.
Dnă, trebuie să ţinem cordonul înăuntru ca să nu mai piardă oxigen.
Va trebui să introduc mâna.
Îmi cer scuze, dar o să doară foarte rău.
- L-aţi chemat pe soţul meu? Unde este? - L-am chemat. Ţine-mă de mână.
Trebuie să scoatem copilul. Unde-i obstetricianul?
Spune-i să vină în sala de operaţii!
Elyse, mergem la sala de operaţii să ne ocupăm de tine şi de bebeluşul tău.
Matthew?
- Matthew? - Bună!
Viteazul a încălcat protocolul
şi a dat buzna să apere un copil de explozie cu propriul său corp.
În momentul acela părea potrivit.
- Putea să moară. - Dar n-am murit. Sunt bi...
Sunt bine.
Du-te. Ai pacienţi mai importanţi decât mine.
Du-te şi salvează o viaţă.
Da, du-te. Am eu grijă de el.
Mă întorc cât de repede pot.
Doar să nu intri în şoc sau să faci hemoragie sau ceva...
April, mă simt bine.
Ne vedem curând.
Te rog, să nu fie operaţie.
Ba da, e operaţie.
- Iată-te. - Nu, eu sunt prima.
- Bine. Ce este? - Mesager pe bicicletă prins în explozie.
- Pacientul meu are dureri mari. - Pacienţii tuturor au dureri mari.
Toţi vor avea nevoie de operaţie. Cheamă-l pe dr Garrity.
Avionul meu pleacă spre conferinţa TED în patru ore.
Mergeţi la TED? Ce noroc! Colegul meu a fost anul trecut.
- A băut tequila cu Bill Gates. - Petrecere studenţească cu celebrităţi.
Se schimbă situaţia la anul când te vei duce acolo cu maparea ta.
Mapează-mi genomii. Pare distractiv.
Nu-i tratament de înfrumuseţare. E ştiinţă.
Ca şi construcţia de cartilaj nou.
- Cum spuneam în discurs... - Callie.
Pacienţii.
Ai dreptate. Mai bine s-o păstrez pentru conferinţă.
Vreau să aflu starea pacientului pentru copilul lui.
Leziunea se întinde în arcul aortic.
Ca să pot menţine perfuzia a trebuit să ocolesc două circuite.
Aştept şi părerea lui Russell.
- Trebuia să-l chemi pe Russell? - Nu neapărat.
Dar de când am devenit şefa lui
îmi place să-l fac să creadă că tot el e şeful meu.
Pot să-i spun copilului în cât timp?
Lasă-mă o oră. După aceea voi şti mai multe.
Dr Shepherd, de unde aţi luat expresia E o zi frumoasă pentru salvat vieţi"?
E dintr-un film?
- Nu, nu-i dintr-un film. - Sunteţi sigur?
Uneori cred că inventez ceva, apoi văd o reclamă la detergent
şi îmi dau seama că de acolo o ştiu.
Brooks, ştii cum se spune uneori
pentru a face un lucru să ţi se pară mai simplu,
doar nu e operaţie pe creier"?
Da.
Aceasta e o operaţie pe creier.
Corect.
Scuze.
Ce faci?
Am emoţii în prezenţa lui
şi nu-mi doresc decât să mă placă.
E limpede că nu asta e metoda potrivită.
Ross, acum că am expus dura mater,
apropie-te ca să vezi mai bine.
Pe tine te iubeşte.
Am asistat la 20 de operaţii
înainte să mă invite să stau lângă el.
S-ar putea să dureze ceva, dar o să fie mai drăguţ şi cu tine.
Eşti iute de mână, Brooks.
Şi am scos copilul.
Am observat că încă nu mi-ai mulţumit
că i-am depistat pacientei tale prolapsul de cordon ombilical.
Eram în drum spre camera de urgenţă.
Da, fără să te grăbeşti prea tare.
Vrei să te calmezi, omule?
Eşti extrem de neprofesionist.
Hai să vedem ce e cu abdomenul.
O, Doamne! Elyse! Pierde prea mult sânge.
Mai multe prosoape absorbante. Acum!
Secţia de arşi e plină.
Tocmai am anunţat că nu mai primim pacienţi. Ce mai avem?
A venit o asistentă socială pentru băieţel...
Ethan! Nu!
Unde te duci?
Voiam să-mi văd părinţii.
Scuze. E pus pe fugă. Dragule, trebuie să plecăm.
- Nu vreau. - Trebuie să dormi.
Nu, nu plec nicăieri!
Ba da, o să vii cu mine. Haide!
- Nu. - E îngrijorat pentru părinţii lui.
Ce-aţi zice dacă v-am instala într-o rezervă
şi aţi sta cu el acolo?
Nu e o soluţie pe termen lung.
Ştiu, dar măcar pentru o noapte.
Şi pe urmă vedem noi ce facem.
Ce zici?
Da? E bine aşa?
Bine.
Hai, trebuie să mergem acum.
Tocmai a sosit tatăl bebeluşului.
Myers îl aduce încoace.
Tot nu pricep ce vede la nesuferitul ăla.
Nu-i aşa? Oare ce o vedea la el?
Arată aşa de bine,
e aşa de cald,
fermecător, drăguţ.
Vince, dumnealui este dr Karev.
El are grijă de fetiţa ta.
Uită-te la ea. E perfectă.
E foarte bine. Am vorbit cu dr Kepner.
Soţia dv e încă în operaţie. Ar trebui să avem veşti cât de curând.
Mulţumesc. Mulţumesc din suflet.
Fetiţa ta e scumpă foc.
Vrei s-o ţii în braţe?
Şi sensibil.
Ţi-am spus că e şi sensibil?
Am plecat acasă, dar pe urmă a făcut febră şi mai mare.
Ceva nu se leagă.
Doamnă, ne vom ocupa de dv de îndată ce va fi posibil.
Suntem extrem de aglomeraţi.
Da, înţeleg că toată lumea e foarte bolnavă,
dar şi băieţelul meu e la fel.
Casey, ce s-a întâmplat? De ce v-aţi întors?
Nu are niciun streptococ.
Nu a funcţionat ce i-aţi prescris.
Antibioticele încep să-şi facă efectul după cel puţin 24 de ore.
Da, dar după aceea ar trebui să se simtă mai bine,
dar el e mai rău.
- Nu e niciun streptococ. - Vă rog să vă liniştiţi.
Să mă liniştesc? Cum să mă liniştesc? Băieţelul meu e bolnav.
E bolnav, iar voi i-aţi dat un medicament
care nu-i face bine.
Şi acum încercaţi să scăpaţi de noi,
aşa cum au făcut şi toţi ceilalţi doctori
de la Seattle Prez şi de la Urgenţă...
Staţi aşa.
Aţi mai fost la încă două spitale săptămâna asta?
Da, şi n-o să vă las să mă goniţi aşa cum au făcut ei.
Ori nu-ţi pasă de fiul meu,
ori nu mă crezi.
Oricum ar fi, tu eşti vraişte şi vreau pe altcineva.
Găseşte-mi alt doctor!
Monitorizează-i tensiunea intracraniană lui Rachel.
Anunţă-mă dacă e vreo schimbare.
Desigur. Altceva?
Da, Brooks, gândeşte repede.
Altceva medical?
Un consult neurologic din două în două ore.
Sună-mă imediat dacă e vreun semn
de herniere sau o altă hemoragie.
Le-ai prins?
- Da, domnule. - Bravo!
Dr Shepherd, sunt liber.
Acela era telefonul meu.
Îmi pare rău că a trebuit să stai aşa de mult
să-mi oblojeşti fundul.
Nu-i nimic. Sunt chirurg plastician.
Nu e aşa mare lucru pentru mine.
Am putea să nu vorbim când faci asta?
Sigur. Te înţeleg, amice.
Dar am văzut şi chestii mult mai rele.
O să vin mai încolo.
- April... - Nu-i nimic. O să...
O să plec acum. Da. Acum.
Cum ar fi asta.
Asta a fost mai rea.
Plânge, nu doarme bine
şi mai are şi buzele crăpate foarte rău,
iar azi i-a apărut erupţia aceea ciudată.
Şi dv cum vă simţiţi?
Dormiţi suficient?
Nu, sigur că nu. V-am spus, nu doarme toată noaptea.
Şi sunteţi singură, nu aveţi soţ,
prieten, partener?
Sunt singură.
Cred că sunteţi foarte stresată.
Sunteţi psihiatru?
Casey,
ascultaţi-mă...
O, Doamne! Sunteţi psihiatru.
Mă credeţi nebună.
Credeţi că lipsesc de la serviciu
şi-mi târăsc copilul pe la urgenţă pentru că mă distrez,
pentru că-mi face plăcere?
Băieţelul meu e bolnav, înţelegeţi? E bolnav.
De obicei mă trezeşte în fiecare dimineaţă cu noaptea-n cap
sărind în patul meu.
Acum de-abia pot să-l ţin pe picioare.
Are un obicei înainte să plece la şcoală...
îl las să se ducă până afară ca să-mi aducă ziarul...
E treaba lui de băiat mare. Îi place la nebunie.
N-a mai făcut asta de o săptămână şi jumătate.
Îi dau drumul la desene animate, dar nu-l interesează.
Am încercat să-l fac să mănânce...
I-am dat odată chiar şi cartofi prăjiţi la micul dejun
şi... nimic.
Ştiu că nu sunt doctor, dar trebuie să mă credeţi.
Trebuie. Trebuie.
Eu vă cred.
O să avem grijă de fiul dv.
Internează-l.
Eu vă cred.
Da, am sunat la pază.
Sigur, l-am căutat peste tot.
Unde e Ethan?
Numai puţin. Nu ştiu.
Am fost până la baie şi când m-am întors nu mai era.
- Când? - V-am spus doar, e pus pe fugă.
- Când l-aţi pierdut? - Acum o jumătate de oră.
Da.
Nu, Shepherd mă urăşte încă.
Acum mă pune doar să fac scamatorii.
Cu Shepherd ai nevoie de mai multe, nu doar de instincte bune.
Trebuie să fii pregătit, silitor...
Spuse elevul lui preferat. Eu sunt doar un clovn.
- Stai. - Mamă!
- Uşurel, amice. - Mamă!
Ce faci?
Cine eşti? Ce faci?
Hai să ieşim, bine?
Sunt eu, mamă, Ethan.
- E în regulă, doamnă. E fiul dv. - Ethan.
Ba nu e. Cine e el? Cine e?
Cine eşti?
Ajutor! Ce se întâmplă?
Cine e? Ce se întâmplă cu mine?
Ajutor! Ajutaţi-mă, vă rog!
Deci aţi ajuns în semifinale?
Pe ce post joci?
Antrenorul mă ţine numai pe post de apărător stânga.
Postul e apărător stânga e crucial.
Aşa cică.
Şi...
de ce nu ştie cine sunt?
Ethan, mama ta s-a lovit la cap destul de rău.
Şi uneori oamenii se poartă ciudat din cauza asta,
chiar şi cu cei pe care îi iubesc.
Deci o să-şi aducă aminte de mine?
Aşa cred.
Ethan...
te rog să stai cu asistenta socială.
Cu doamna?
Pot să stau cu dv?
Nu, eu trebuie să muncesc.
Trebuie să-i ajut pe mama şi pe tatăl tău să se facă bine,
şi ei o să se facă bine mai repede
dacă ştiu că tu eşti în siguranţă.
Poţi să mă ajuţi în privinţa asta?
Ai terminat?
Şi crede-mă...
Dacă atacanţii vin cu mingea pe laterală,
apărătorul aripă stânga poate să salveze meciul.
Are un nou hematom în lobul temporal.
Şi de ce nu şi-ar recunoaşte fiul din cauza asta?
Hematomul ar putea să apese
pe fasciculele materiei albe,
cauzându-i simptome ale sindromului Capgras.
Bine. Şi ce ai face tu în acest caz?
Aş elibera presiunea prin evacuarea hematomului.
Dar dacă i-am monitoriza factorul de coagulare
şi i-am corecta tensiunea intracraniană cu manitol
şi drenaj agresiv?
E şi asta o idee bună, Brooks,
dar, în cazul de faţă, cred că are dreptate Ross.
Caută o sală de operaţii liberă.
Brooks.
Nu greşeşti niciodată, nu?
Elevul favorit.
Clovnul.
La tomografie a ieşit complet normal.
Ştiu că e extrem enervant.
Ştiu că eu nu ştiu nimic,
dar am tot căutat...
Nicio problemă. Hai să vedem.
Vă rog.
Care-i primul?
Sunteţi sigură că nu are lupus?
Nu are simptomele specifice,
iar erupţia este mult diferită.
Ce mai aveţi?
Enterovirus
sau meningită?
Înţeleg de ce aţi crede asta,
dar erupţia asociată cu enterovirusul
apare de obicei pe mâini şi pe picioare.
Şi am eliminat meningita
atunci când analiza puncţiei lombare a ieşit bine.
Bine.
Am citit un articol despre o boală numită Kawasaki.
Spun că ar putea cauza infarct.
Asta e bună.
Ar explica febra şi erupţia.
Dar ar mai fi şi alte simptome...
Limba cu aspect de căpşună,
pielea care se cojeşte şi ochii roşii
şi rezultat negativ la streptococ.
Dr Grey, dv ce credeţi că are?
Eu cred că e streptococul.
Da, dar atunci s-ar simţi mai bine.
Îmi pare rău. Ştiu că dv sunteţi chirurg
şi că în mod normal nu vă ocupaţi de astfel de cazuri.
Nu...
Sunt proprietarul spitalului şi pot să fac ce vreau eu.
Vreau să-i fac mai multe analize.
Elyse, noi doi suntem o echipă.
Încă de pe vremea când profesorul Sheldon
ne-a pus să lucrăm împreună la cursul ăla tâmpit de ştiinţe politice.
Nu pot să merg mai departe fără tine.
Aşa că nu mă părăsi, nu părăsi echipa.
Suntem făcuţi să fim împreună.
Lui Elyse îi place numele Rose pentru fetiţă.
Cum vi se pare?
Foarte frumos.
Bine, iubito.
Rosie rămâne.
Mă duc până jos s-o văd.
Te iubesc.
Vreau să-i văd arsurile.
Ce face?
Nu prea bine.
Are acidoză, iar creatinina e foarte ridicată.
Au fost împreună când erau la facultate.
Apoi tatăl ei a murit,
iar ea a trebuit să renunţe la şcoală şi au pierdut legătura
până acum aproape trei ani,
când, din întâmplare, amândoi au decis să se mute
de la Wisconsin la Seattle
şi s-au înscris în aceeaşi ligă de popice.
Nu ţi se pare ciudat?
Ce, că oamenii se înscriu în liga de popice?
Universul i-a tot atras unul spre altul,
aşteptând ca ei să-şi dea seama că sunt făcuţi unul pentru celălalt
şi apoi...
Apoi explodează o cisternă
şi ea ajunge la spital.
Da.
Să ştii că paramedicul tău o să fie bine.
Bailey.
Trebuie să-mi faci profilul genetic.
Trebuie să ştiu pe care dintre părinţi îl moştenesc.
Tata mănâncă trei salate pe zi şi are colesterolul mărit,
iar mama are monturi.
Dacă îi faci profilul lui Torres, să mi-l faci şi mie.
Aparatul meu de mapare genetică nu e o jucărie.
Este un echipament costisitor şi complex
care trebuie folosit pentru oameni cu boli grave.
Cum ar fi tipul ăsta?
Lui chiar ar trebui să-i mapezi genomul,
să-i cauţi gena prostiei.
A reuşit să-şi fractureze cotul
după ce şi-a dat singur foc
pentru că voia să fumeze când el era îmbibat cu benzină.
Callie, am cerut un consult ortopedic
şi m-au trimis la tine.
Tu nu trebuia să pleci de câteva ore bune?
Ba da, dar a intervenit bezeaua asta.
Îmi pare rău.
Dar priveşte partea bună a lucrurilor.
Acum ai timp să-ţi asezonezi mai bine discursul pentru anul viitor.
Iar eu chiar am nevoie de un consult ortopedic
în sala de operaţii 3 după ce termini aici.
Să-l asezonez?
Nu, n-am spus asta.
Ba chiar asta ai spus.
Nu. Voiam doar să spun...
că discursurile astea nu sunt niciodată
despre ceea ce ar trebuie să fie.
Am asistat la un discurs despre suporturi plutitoare pentru alge
şi datorită lui am ajuns să-mi reamintesc
să trăiesc fiecare zi la maxim.
A fost înălţător.
Da. Da, şi discursul tău este despre...
cartilagii.
Dar nimeni nu promovează cartilagiile mai bine ca tine.
Şi e un discurs nemaipomenit.
Invitaţia asta
a fost singurul lucru bun şi fără complicaţii
care mi s-a întâmplat în ultima vreme,
ceva ce abia aşteptam să se întâmple.
Da, asta spun şi eu, că e nemaipomenit.
Ba nu. De fapt îmi spui că nu e...
În sfârşit.
Şi asta mă ajută.
Mă face să mă simt mai bine că nu mă mai duc.
Ne vedem în sala de operaţii 3.
Ştii cumva când iese tatăl băieţelului
de la terapie intensivă coronariană?
E puţin cam speriat în momentul ăsta.
Nu, nu ştiu.
E stabil, dar nivelul hemoglobinei e încă scăzut.
Reparaţia aortică a durat ceva mai mult decât credeam.
Trebuie să mă întorc la vizite...
în 29 de minute.
Să dorm său să fac un duş?
Aş putea să dorm sub duş.
Dar mi-e şi foame. Tu ai mâncat?
La naiba!
I-a scăzut tensiunea şi a făcut stop cardiac.
Nu începeţi resuscitarea.
Tahicardie. Padele. Încarcă la 200.
- Ce s-a întâmplat? - O consultam,
a început să sângereze prin incizii şi prin intrările de perfuzii
şi apoi a făcut tahicardie.
I-am administrat un şoc.
O preiau eu. Încarcă la 150.
- Încă o epinefrină. - Liber!
Nu. Nu, nu.
- Haide! Urcă la 200. - Liber!
E bine.
Liber!
Hai, Elyse!
- 5 unităţi de epinefrină. - April.
- Epinefrină, acum! - April, am pierdut-o.
Da?
Nu ştiu de ce cazul acesta mă afectează atât de mult.
Nu trebuia să se întâmple aşa.
Nu...
nu e corect.
Nu pot să-i spun.
Nu pot să-l fac să se simtă el mai prost
doar pentru că eu mă simt prost.
- O să fac eu asta. - Nu, nu.
O să fac eu asta. Pot să fac asta.
Doar că...
trebuie să-mi revin un pic.
Bine.
Veneam încoace ca să îi spun mamei ce face fetiţa ei...
Elyse Cruse.
A murit.
Voiam să mergem să-i spunem soţului ei.
Nu, eu mergeam. Şi o să mă duc.
Doar că...
Trebuie să-mi revin.
Pe dosar e trecut Chest Peckwell.
Vrei să-l pun pe el să facă asta?
- Da. - Bine.
Mai multă gheaţă.
Să fie sindrom Munchausen indus?
Cum adică, îşi îmbolnăveşte singură copilul?
Nu. Doar că are un sentiment puternic
că e ceva mai mult decât un streptococ.
Sau e nebună.
Ce temperatură are?
Tot 33.9.
E un streptococ, nu?
Dacă merge ca o raţă, şi măcăne ca o raţă...
Mer, testul de streptococi al raţei a ieşit pozitiv.
Ce s-a întâmplat?
A avut un infarct miocardic. A făcut stop cardio-respirator.
De ce nu m-ai trezit?
De ce-aş face asta? E pacientul meu.
Ce vrei să faci?
Hipotermie terapeutică de 24 de ore.
Îi răcesc corpul ca să evităm alt atac.
Dar tocmai a ieşit din operaţie.
I-ar putea creşte riscul de infecţii şi hemoragii.
Sau i-ar putea salva viaţa.
Russel a fost de acord cu asta?
Nu ştiu. Nu l-am întrebat.
Pentru că e pacientul meu.
Dr Keller, apel la 2-2-4-9.
Cred că o să te pârască profesorului.
Bine, Ross.
Ridică excizia osoasă.
Da, domnule. Am înţeles.
Perfect.
Bun. Puţin mai mult.
Bine.
Mulţumesc, domnule.
Brooks, ce-ar fi să vii încoace
şi să mă ajuţi la excizia dura mater?
Serios?
Da. Fă schimb cu Ross.
Atunci când eu tai
tu o să coagulezi hemoragiile cu bipolarul.
Aşa, perfect.
Dar ştiu că eşti iute de mână, Brooks.
Îmi pare rău, Casey.
dar nu găsesc nimic în neregulă la Parker
cu excepţia streptococului.
Şi atunci o să-l externaţi?
Nu am niciun motiv să-l mai ţin aici.
Nu e nimic de operat, analizele îi tot ies bine.
Ştiu că deja mă repet spunând asta, şi că pare o nebunie,
sau cel puţin mie mi se pare o nebunie...
Dar gândul ăsta nu-mi dă pace,
sentimentul că e ceva în neregulă cu el.
Şi înţeleg că dv îmi spuneţi
că nu e nimic în neregulă cu el
şi că ar trebui să vă cred pentru că dv sunteţi doctor
şi eu sunt doar o chelneriţă.
Dar cum să ignor asta?
Cum să ignor instinctul ăsta
care îmi spune
că ceva foarte grav se întâmplă cu fiul meu?
L-ai văzut pe nesimţit pe aici?
Pe Peckwell?
Pe Jason?
La sala de conferinţe.
Myers.
Mă cheamă Grey. Vorbim mai încolo.
Soţia lui Vince Cruse a murit.
M-am gândit că ar trebui să îi dai tu vestea.
Îmi pare rău. Nu mai e pacienta mea.
A preluat-o Kepner.
Da, dar soţia lui a fost pacienta ta când a venit aici.
Tipul te ştie pe tine. Are încredere în tine.
Îmi pare rău, dar nu e mai responsabilitatea mea.
Eşti un nesimţit.
Ba tu eşti un nesimţit.
Problema ta nu e legată de cum îmi fac treaba.
Problema ta e cu cine mă întâlnesc.
Chiar nu ai de gând să vii cu mine să vorbim cu el?
Tu ce crezi?
Cred că o să-ţi fac eu treaba. Din nou.
Dr Leon, sunaţi la banca de sânge.
M-aţi chemat?
Îl externaţi pe Parker?
Da, am pregătit toate actele,
dar aş vrea să mai trecem încă o dată prin toate datele împreună.
Bine.
- Leucocite? - 18.
Trombocite?
500.000.
Febră mare. Nu răspunde la medicaţie.
Ar trebui să fie o formă ciudată de streptococ, nu?
Staţi puţin. Analizele tocmai i-au fost actualizate.
Testul rapid streptococic de ieri a fost fals pozitiv.
Testul de cultură e negativ.
Pe cine sunaţi?
Pe nimeni. Verific calendarul.
Când a început să aibă febră?
Miercuri, parcă.
La naiba! Suntem deja în ziua a zecea.
- Ziua a zecea pentru ce? - Parker avea ochii roşii?
Adormise ultima dată când am fost la el.
Hai să mergem.
E totul în regulă?
Trebuie să-i verificăm ochii lui Parker.
Ce se întâmplă? Mă speriaţi.
Sună la pediatrie şi la cardiologie şi pune-i o perfuzie cu imunoglobulină.
Suntem deja în ziua a zecea.
Ce? Ce se întâmplă?
Casey, dacă am dreptate,
s-ar putea să fie sindromul Kawasaki.
Dar trebuie să-i punem imediat perfuzia asta lui Parker.
Încă mai putem evita
leziunile cardiace permanente,
dar trebuie să facem asta imediat.
Nu.
Nu. Nu.
- Sunteţi bine? - Da
Bine.
Aceasta este ecografia lui Parker.
Aici este lichidul din jurul inimii.
Perfuzia de imunoglobulină ar trebui să rezolve asta.
Va trebui să mai facă o ecografie peste şase luni.
Şi... vă aduceţi aminte de asta?
Parker are sindromul Kawasaki.
V-aţi luptat pentru fiul dv.
Nu v-aţi lăsat.
I-aţi salvat viaţa astăzi.
Aţi avut dreptate.
Am avut dreptate?
Aţi avut dreptate.
Dr Shepherd, i-am făcut un consult post-operatoriu complet lui Rachel.
O voi monitoriza în continuare în următoarele patru ore,
dar nu vă faceţi griji.
Voi fi aici şi mâine dimineaţă devreme
ca să mă pregătesc pentru craniotomia domnului Yoshida.
Da, Ross, în legătură cu asta. Hunt are dreptate.
Toată lumea are dreptul la o şansă în neurologie,
iar tu ai dreptul să încerci şi alte specialităţi,
aşa că Brooks o să lucreze cu mine tot restul săptămânii.
Bine.
Ne vedem din nou când îţi vine rândul.
Arizona, vreau doar să merg acasă.
Să mă ghemuiesc...
Ce naiba? Ce-i asta?
Discursul tău la TED.
Stai jos.
Ce? Cum? Cum?
Am dat un telefon.
Am făcut legătura video cu conferinţa.
O să vorbeşti în direct.
Nu am la mine notiţele.
Ba da. Ba da, le ai.
Chiar dacă le ştii pe de rost.
Eu una le ştiu pe de rost. Tu începe să vorbeşti.
- Gata, a sosit timpul. - Dar...
- E un discurs îngrozitor. - E un discurs foarte bun.
Nu sunt...
O, nu.
Bine. Bine.
Cinci, patru, trei...
..În direct din spitalul Grey Sloan Memorial
din Seattle... Dr Calliope Torres. - Vorbeşte. Fii tu însăţi.
Bună ziua.
Sunt dr Callie Torres.
şi...
Am avut un an destul de prost.
Era cât pe-aci să mor într-un accident de maşină.
Apoi era să-mi pierd soţia într-un accident
care i-a luat viaţa prietenului meu cel mai bun
şi totodată tatăl copilului meu.
Şi... alte chestii.
Sunt medic ortoped de meserie
lucrez cu cartilaje,
aşa că am petrecut mult timp
gândindu-mă ce ne ţine la un loc
atunci când lucrurile se destramă.
Îmi pare rău că nu am venit să te vizitez mai des astăzi.
Eşti bine?
Crezi...
Crezi că Dumnezeu
plănuieşte ca doi oameni să fie împreună?
Da, cred.
Pacienta mea a murit.
Soţul ei a rămas cu bebeluşul.
Îmi pare rău.
Nu prea...
Nu se prea leagă lucrurile.
De ce i-ar aduce împreună pe aceşti doi oameni,
i-ar face să se îndrăgostească, să se dăruiască unul altuia,
să-i facă să simtă că sunt meniţi să fie împreună,
iar apoi să îi despartă?
April...
Înţeleg.
Ştiu că ziua de azi te-a speriat, dar sunt aici.
Sunt bine.
Îţi promit că nu voi pleca nicăieri.
Şi eu te iubesc.
Vino aici.
Dr Albright la sala de operaţii 1
Dr Albright, sala de operaţii 1
Am vorbit cu Russell.
Şi este de acord cu abordarea ta cu hipotermia,
deşi s-ar putea să fie de acord
doar pentru că îi este frică de tine.
Cum ziceai şi tu...
Acum eşti şefa lui.
Ce se întâmplă?
Tipul ăsta are un băieţel, Cristina,
care e mort de spaimă că ambii săi părinţi...
Dumnezeule! Un băieţel? De ce n-ai zis aşa?
M-aş fi gândit la cu totul altceva.
Chiar aş fi încercat să-l salvez pe omul ăla.
Cristina...
Crezi că aş lua o decizie
care să nu fie în interesul pacientului?
Vreau doar că puştiul să-şi vadă tatăl din nou.
Şi eu la fel.
Ştiu.
A fost o zi îngrozitoare.
Da, hai să plecăm de aici.
Mai am ceva de terminat.
Da, desigur.
Bine.
Unele sentimente refuză să dispară.
Sunt ca nişte pitici care îţi şoptesc ceva la ureche.
Mulţumesc că nu eşti un nesimţit.
Cu plăcere.
- Unde e Wilson? - Probabil că e cu nenorocitul ăla.
- Bere, te rog. - Imediat.
Bună!
Ştiu ce faci.
Şi se pare că tu crezi că eu sunt prea de treabă
ca să fac ceva în privinţa asta...
dar te înşeli.
Aşa că poţi să încerci să-mi furi neurologia de sub nas,
dar să-ţi fie clar,
nu o să renunţ la ea de bunăvoie.
- Dar nu... - Las-o baltă.
Unele lucruri îţi intră în suflet.
Deci doarme?
A trecut de ziua asta, la fel şi tatăl tău.
Amândoi au nişte doctori foarte buni care au grijă de ei.
Şi o să pot să-i văd mâine?
Da. Dar acum..
trebuie să te ducem înapoi la tine în cameră
ca să poţi să dormi puţin.
Bine?
Ştii,
am jucat şi eu ca apărător stânga.
- Aţi jucat fotbal? - Da.
Aţi dat vreun gol?
Uite, mami. Am făcut asta pentru tine.
Dragule.
Oricât ai încerca...
Vă mulţumesc.
Nu-ţi poţi ignora instinctele.
Bună ziua, dr Bailey.
De ce ai nevoie, Grey?
Nu ştiu nimic despre Zola din punct de vedere genetic.
Şi aş vrea să pot lupta pentru copilul meu.
Aş vrea să-i faci profilul genetic.
Iar dacă va trebui să lupt pentru ea,
va trebui să ştiu dacă o să mai fiu pe aici ca să lupt pentru ea.
Aşa că aş vrea să-mi faci şi mie profilul genetic.
Vreau să ştiu dacă o să am Alzheimer.
Aşa cum se spune...
ascultă-ţi întotdeauna intuiţia.
Subtitrarea: BlackAmber/SubTeam ploi78 & JohnnyB/Titrări.ro Team
Comentarii pe www.tvblog.ro