Din episoadele anterioare...
Am o idee grozavă. Îţi fac o băiţă lungă cu limbuţa.
Salut. Vreau să-l cunoşti pe Gabriel.
Sponsorul tău îţi făcea o clanţă.
Penisul nu e doar o anexă dezgustătoare,
e şi o armă mortală.
Ce dracu' crezi că faci?
Era prietenul meu cel mai bun din copilărie.
Îmi pare rău că am fost o nemernică.
Şi mie îmi pare rău că mi-am tras-o cu soţul tău.
Îl ştii pe ticălos?
Ticălosul ăsta trebuia să fie la dezalcoolizare.
Ai semnat cu Robbie Mac?
Da... Nu ştiam dacă o să meargă.
A mers. A apărut în presă.
Nu e homo. Doar se preface.
Voia să semneze cu Mac.
E petrecere la tine în gură în seara asta, şi eu sunt invitat.
Nu pot!
Nu sunt sigur ce părere am despre tine, în general.
Doar m-ai concediat.
- Deci a căzut înţelegerea? - Du-te dracu', Hank.
- Plec să scriu ceva. - O să scrii ceva?
- Nu ştiu încă ce. - Serios?
- Interesant. - Pregăteşte-te să fii uimită.
Traducerea şi adaptarea : BRiLi @ www.titrari.ro
Bună, femeie. Unde te duci?
- Am o întâlnire. - Vrei să bem o cafea?
Am o întâlnire.
Şi nu poţi să întârzii?
- Am o întâlnire. - Nu înţeleg.
Unii oameni trebuie să muncească ca să-şi câştige traiul.
Eu când muncesc, muncesc din greu.
- Atunci treci la treabă. - Îmi trebuie o muză. Unde te duci?
Te duc eu, şi vorbim pe drum.
Acasă la Atticus Fetch.
Cred că ai fost acolo.
- Da. Dar nu prea-mi amintesc. - Îmi dau seama.
De ce l-ai refuzat?
Nu voiam să scriu un musical de Broadway, Karen.
Tipul părea un ţăcănit, şi cred că-mi ameninţa sobrietatea.
Spuse tipul a cărui gură miroase a whiskey.
Era un lubrifiant inventiv, dar nu prea dă roade.
Atunci nu... Trebuie să plec.
Refuzi să fii muza mea?
Scumpo, o să ţin minte
- când o să vrei ceva de la mine. - Când o să vreau ceva?
- Dacă va veni ziua aia. - Da.
Nu-mi place că lucrezi. Eşti nepoliticoasă şi răstită,
şi mereu eşti pe fugă.
Ken. Doamne!
Nici nu te-am văzut. M-ai speriat de moarte.
Scuze, Charlie.
N-am vrut să te sperii. Niciodată nu mi-aş dori asta.
Apreciez.
- Ce faci în dimineaţa asta? - Nu prea multe.
Încă o zi de vis.
- Cum a fost aseară la petrecere? - Păi...
Tipi îmbrăcaţi în piele, miros de fund transpirat...
Cum să nu-ţi placă?
Ken, cred că-ţi simt penisul în spatele meu.
Gândeşte-te că e o armă îndreptată spre capul tău.
Chiar trebuie?
Eşti gay, Charlie?
Nu. Nu sunt.
Şi îmi pare rău că am minţit, Ken.
Dar sunt un agent bun.
Ridică-te.
Eşti un sclav de rând, Runkle. Citeşte în "Deadline".
Robbie Mac pleacă de la UTK. Agentul onanist e concediat din nou.
Nu-mi pasă că ai minţit.
Nu-mi pasă că nu eşti gay.
Nu ţi-aş trage-o nici dacă aş fi pe moarte,
iar sperma ta ar fi o poţiune magică.
Îmi pasă că ai costat agenţia un contract serios.
Cum a mers, amice?
Stau în chiloţi pe întuneric, Hank.
Şi beau în miezul zilei.
Am înţeles.
Ce facem în continuare?
Ce părere ai
despre un pact de sinucidere în grup?
Nu încă.
- Să-l păstrăm pentru zile mai rele. - Nu e suficient de rău?
Sunt un ratat, Hank.
Sunt şomer, divorţat...
- Sunt un tată de rahat... - Nu-i adevărat.
Serios, Hank? Chiar crezi că sunt un tată bun?
Nu tocmai, dar nu eşti de rahat.
Uneori eşti, dar câteodată toţi suntem aşa.
Prea multă muncă şi toate cele.
Ai idee cât de costisitoare e casa asta, Hank?
Chiria e uriaşă.
- De ce stai aici dacă nu-ţi permiţi? - E singurul fel în care ştiu să trăiesc.
Fosta mea soţie m-a lăsat şi s-a căsătorit cu un regizor,
aşa că am închiriat un magnet de femei în Malibu.
Doamne, dacă pereţii ar putea vorbi.
Ţi-ar spune să te îmbraci, maimuţă depravată.
Depravat sau nu, trăiesc de la un cec la altul, Hank.
Şi am rămas fără cecuri!
Ce mă fac?
Am o idee.
Nu e una foarte bună, şi sunt sigur că voi avea de suferit,
dar ne-ar prinde bine amândurora.
Mai ales ţie.
Trebuie să fiu din nou gay?
- Dar ai refuzat, Hank. - Ştiu. Nu mă simţeam bine atunci.
Nu numai că ai refuzat,
- i-ai şi vomitat pe pian. - Da.
Şi pe cocaină. Nu, nu e de bine.
Da, dar ne-am împăcat. Am rupt pâinea,
am împărţit femei şi cocaină...
- Cred că mă place din nou. - Haide, Stu. Ajută-ne.
Băieţi, ca regizor, asta e tot ce pot să fac.
Talentul e la volan de data asta.
Dar...
- Îi voi da un telefon. - Mulţumesc.
Între timp, trebuie să faci ceva pentru mine.
Orice.
Trebuie s-o convingi pe Marcy să stea de vorbă cu mine.
Trebuie să-mi susţin cazul. Totul se duce la vale fără ea.
Nu pot face asta, Stu. Nu ascultă de mine.
Ţâţe de ştrumf? Sunt Hank.
Trebuie să-mi faci o favoare.
Trebuie să vorbeşti cu Stu.
Ştiu că e un ticălos pervers şi mincinos,
dar îi e dor de tine de moarte.
Da, îi e dor de păsărica aia albastră şi de funduleţul ăla strâmt.
Tot ce trebuie să faci e să stai de vorbă cu el.
N-o să-ţi dea limbi, promit.
- Pe onoarea mea! - Nu-ţi dă limbi.
Nu.
Dar are un gust atât de bun!
- Dacă spui tu. - Stai puţin.
Mie nu mi-a plăcut niciodată să dau limbi ca tine.
Trebuia să te gândeşti la asta, Charlie,
să compensezi pentru lipsa de atenţie
şi pentru lipsa de centimetri.
Du-te dracu', Stu.
- Scuze, eram doar sincer. - Stai puţin.
Vreţi să tăceţi amândoi?
Da? Deci o faci? O face.
Ne mai auzim, stropitoareo.
Să vă ia dracu'!
Când spui să ne ia dracu', ce vrei să spui mai exact?
Fix asta. Să te ia dracu'. Şi pe el la fel.
Ticălosul ăsta arogant a fost faţă în faţă
cu o legendă rock, şi a dat cu piciorul.
- Credeam că ne-am împăcat. - Da. Ne-am împăcat.
Te plac, Hank. Sunt un fan.
Dar nu pot colabora cu tine dacă tu nu eşti fanul meu.
- De ce nu? - Pentru că nu e normal!
Dacă lucrez cu tine, voi avea o voce în cap care-mi va spune,
"Nu e fanul tău.
Te crede naşpa. Poate chiar eşti naşpa."
- Cine vrea să gândească asta? - "Ce ai? Eşti surd?"
- Aşa? - Hank.
Ce?
Eşti fanul lui. Nu-i aşa?
Da. Ştii ce? Am făcut ce mi-ai spus.
Am ascultat piesele de la început.
- Asta am făcut. - Serios?
Da.
Ce album?
Ce album...
A fost atât de bun. Era...
- "Du-te la Fetch." - Nu pari foarte sigur.
Nu, a fost... Ştii ce?
A fost un album tare.
Chiar mi-a plăcut.
- Care a fost piesa ta preferată? - Piesa preferată?
De pe albumul ăsta, ce melodie ţi-a plăcut cel mai mult?
Parcă aş fi un copil. Cum să-mi aleg doar o piesă?
Dar dacă ar fi să aleg, dacă mi-ai pune pistolul la tâmplă...
"Du-te şi ia-o".
Serios?
- E şi preferata mea! - Bravo.
Am scris-o în 15 minute pe budă.
Cred că e responsabilă pentru nişte hemoroizi neplăcuţi.
- Ce poveste! - Du-te şi ia-o...
- Sunt un nebun.
Sunt în mijlocul unui mare rahat.
Săptămâna trecută mi-am concediat managerul, pentru că e inutil,
şi cred că mă fura.
Toţi te fură.
Dar în mare era un prefăcut inutil.
Şi am rămas fără cocaină,
iar dealer-ul meu nu răspunde la telefon.
Şi mi-e dor de praful magic care-mi dă inspiraţie.
Doamne, îmi vine să fug la baie doar când mă gândesc.
- Charlie? - Da?
Tu eşti un prefăcut inutil, nu?
Da, sunt.
Cauţi pe cineva care să te reprezinte, Atticus?
Tipule, tu eşti un agent de la Hollywood,
un labagiu în costum.
Ce ştii tu despre reprezentarea trupelor de rock?
Nu judeca labagiul după costum.
Tipul ăsta, oricât ar fi de chel, e cât de rock'n'roll se poate.
- Şi îi plac păsăricile. - E adevărat.
- Îmi plac păsăricile. - Da.
Uite...
Dacă-mi faci rost de nişte coca peruviană,
poate mă voi gândi să te bag în combinaţie.
Coca boliviană. S-a făcut.
Peruviană, dobitocule!
Din ce ţară vrei tu.
- Încă ceva. - Orice.
Vreau să-mi găseşti chitara Martin D28 din 1945,
care a fost a prietenului pe care l-am îngropat recent.
Înregistrez o piesă pentru el, şi trebuie să am chitara aia.
Era atât de frumoasă!
Ce sunet minunat...
E ca şi cum l-ai asculta pe Iisus ejaculând în gura arhanghelului Gabriel.
Grozav. Excelent.
Tu ne spui unde e, şi noi o luăm.
Dacă ştiam unde e, de ce mai aveam nevoie de tine?
Bună.
- Bună şi ţie, domnişoară. - O căutăm pe Faith.
Aţi venit în locul potrivit. Intraţi.
Hank Moody.
Nu pari surprinsă să mă vezi.
Cred că te-am invocat.
Îţi place cartea? Mersi că ai luat varianta cu copertă groasă.
Până acum, e bună.
Ai nimerit-o. Cu lumea rock. Puţin scriitori o nimeresc.
Vrei să te potoleşti, Runks? N-ai mai văzut o pereche de sâni?
Nu mă uitam la...
Fără supărare. Sunt încântători.
Nu mă supăr. Ştiu că sunt.
- Bravo ţie. - Ştie.
Da, ştie.
- Şi cum e să fii treaz, Hank? - Nu aşa bine ca la tine.
- Cu ce te pot ajuta? - Am nevoie de o chitară.
Ştii ce?
Cred că am văzut un magazin cu chitare pe strada asta.
- N-aveţi cum să-l rataţi. - Şi nişte cocaină.
- Nu orice chitară. - Şi nu orice cocaină.
Cocaină peruviană.
Era a R.T.M. Rockerului tău mort. Face toţi banii.
E o chitară acustică veche.
- O Martinelli. - Martin, dobitocule.
O ştiu. O lăsa mereu aici.
Îi plăcea ideea că chitara lui preferată stă cu fata lui preferată.
Ce dulce!
Deci e aici?
- Chitara e aici? - Nu mai e.
Se îndatorase la distribuitorul lui de droguri.
I-a dat chitara să şteargă din datorie.
- Rahat! Naşpa. - Nu neapărat.
Cred că aş putea să vă duc la el.
- Să facem cumpărături. - Da, ar fi grozav din partea ta.
Crezi că tipul ăsta s-ar putea să aibă şi nişte cocaină?
E retardat, nu-i aşa?
- Tu eşti Hank Moody. - Într-adevăr. De unde ştii?
Crezi că nu ştiu să citesc?
Se poate să fii puţin mai condescendent?
Crezi că dacă vând droguri, nu ştiu să deschid o carte?
Marfa mea tocmai s-a scumpit, dobitocule.
Şi eu spun "dobitocule" la fel. E chestia mea.
Nu eşti singurul care o spune, dobitocule.
Dobitocule!
Domnule, vrem jumătate de kg din cea mai bună marfă peruviană
- şi plecăm. - Prafuri, boule.
Chiar vreţi jumătate de kilogram?
Da.
Cât mă costă?
- 35. - De sute?
Scump. Trebuie să mai trecem pe la bancomat.
Mii. 35 de mii.
Vrem şi chitara lui Tony.
De ce?
Pentru Atticus Fetch. E disperat să cânte la ea.
Dă-l dracu' de dinozaur.
Exact asta i-am spus şi eu, în faţă.
- Pac! - Omul meu!
Deci vreţi o chitară care e în posesia mea
şi puţin din prafurile mele.
Întrebarea e...
Ce sunteţi pregătiţi să faceţi pentru mine?
Uite...
Cred că ştim amândoi că chitara aia nu-ţi aparţine.
Da, Tony ţi-a dat-o ca să-i ştergi datoria,
dar ea aparţine lumii.
Ar trebui să facă muzică, nu să stea ascunsă într-un ungher.
Şi cine ştie?
Poate chitara aia îl face pe Atticus
să compună din nou muzică bună.
Eşti foarte convingătoare, Faith.
Mereu m-am considerat...
un sfânt protector al artelor.
M-am apucat de droguri ca să fiu aproape
de muzicienii mei preferaţi.
Dar... nu ştiu.
Shari îţi va face şi o clanţă
care ar vindeca şi cancerul.
Ce?
De ce-mi faci tot timpul asta?
Tu spuneai că ai nevoie de antrenament.
Asta îmi convine.
De obicei mi-o sug striperiţe urâte pentru nişte droguri.
Dar nu e suficient.
Dacă vrei, poţi să i-o bagi şi lui în gură.
Până de curând, era homo...
- Un mare homo. - Uite ce...
Am încercat să i-o sug unui tip, dar n-am putut.
Sunt prea hetero pentru asta.
Pot să fac altceva pentru tine?
Îmi place costumul tău.
Îţi place costumul?
Ştiu de unde poţi să-ţi iei unul. Au în toate mărimile.
Pot să te îndrum în direcţia potrivită.
Pac!
Dă-l jos.
Îţi mulţumesc că mă primeşti.
Du-te în sufragerie.
Vin şi eu imediat.
Bună.
Eu sunt Stu,
soţul rătăcitor al lui Marcy.
Ophelia.
Mă bucur să te cunosc, Ophelia.
Am înţeles că i-ai înşelat încrederea lui Marcy.
Aşa e. Absolut.
Înţeleg că ţi-ai băgat penisul murdar în gura unei tinere...
De două ori.
Scuză-mă. Cine eşti mai exact?
Şi acum...
încerci să-i intri iar în graţii.
Aşa e. Încerc.
Aş face orice.
Şi crezi că pulovărul ăsta şi sticla de vin sunt suficiente?
Nu, bineînţeles că nu.
Dar e o sticlă de Latour din 1964.
Sper să nu fie prea dulce.
- Ce naiba e drăcia asta? - O cuşcă pentru penis.
Aoleu!
Ce-i aia cuşcă pentru penis?
O centură de castitate masculină, disponibilă pe site-ul meu.
Îţi ţine penisul în stare flacidă, Stu, ceea ce e foarte plăcut.
Dacă ţi se scoală, dacă te laşi pradă instinctelor,
poate fi foarte neplăcut pentru micuţ.
Doamne!
Sugerezi să port aia?
Nu sugerez nimic.
Tu spuneai că vrei să te revanşezi faţă de mine.
Nu crezi că ar trebui s-o porţi, Stu?
Are dreptate.
Chiar sună ca şi cum Iisus s-ar termina în gura cuiva.
Bravo, domnilor.
Acum, unde e cocaina mea?
Atât? Asta e tot ce mi-ai adus?
Atât ne-am permis, Atticus.
Domnule Fetch.
Cantitatea asta jalnică de cocaină îmi ajunge pentru 12 minute,
ticălos prost şi inutil!
Niciodată nu trimiţi un costum să facă o treabă de bărbat!
Un costum?
Mă faci costum? Am renunţat la costum pentru tine!
Să nu îndrăzneşti!
Ai dreptate. Are dreptate.
E o bucată superbă de istorie rock'n'roll,
şi trebuie tratată ca atare.
Şi apropo,
sfidarea ta...
mi-a dat o erecţie criminală.
Uită-te în cutie. Verifică compartimentul.
Mereu avea droguri acolo.
Poftim, dobitocule.
Trebuie să sărbătorim.
Bravo, domnilor.
Va fi o onoare să lucrez cu voi.
Ne vedem mâine în zori...
După-amiază.
În regulă. Noi ne ducem la cină.
Pot să vin şi eu?
Nu, animal murdar.
Marcy, poate ar trebui să-i laşi televizorul pornit.
- Bună idee. - Da.
Nu! Nu porno cu lesbiene!
- Marcy! - Ce?
Nu uita să-ţi pupi soţul de noapte bună.
Ai dreptate. Desigur.
- Ce nepoliticoasă sunt! - Scumpo, nu!
Nu...
Vinul şi iarba
l-au făcut pe acest manager de succes somnoros.
Şi stângaci.
Dacă vrei s-o arzi cu vedete rock, învaţă să faci faţă la marfă.
Un sfat marfă.
Poţi să dormi la noi. Shari...
Eu nu i-o sug.
Nu-ţi ceream asta.
Voiam să te rog să-l conduci în camera de oaspeţi.
Bine. Sigur.
- Pot să-ţi mai văd o dată sânii? - Nu.
Doar unul.
Bine.
Ca să-ţi răspund la întrebarea de mai devreme,
da, e retardat.
- Dar are intenţii bune. - E amuzant.
Sunteţi drăguţi împreună.
Mersi că m-ai ajutat azi.
Nu...
Ai fost grozav la înmormântare.
Mă bucur că ţi-am întors favoarea.
Pac!
Îmi place cum scrii, Hank.
Continuă.
Îmi place direcţia.
Nu te opri.
Nu mai spun nimic.
Erai...
enervant la dezalcoolizare, dar...
Ai chestia aia după care sunt atentă.
Ce chestie?
Chestia aia greu de descris, sclipirea, licărirea.
Unii numesc asta geniu.
E posibil, dar eu nu.
Cred că geniu e cel mai folosit cuvânt în viaţă.
Absolut.
Dar pot spune că faci exact ceea ce ţi-a fost scris să faci.
Îţi foloseşti talentul,
iar asta e atractiv.
Să văd dacă am înţeles...
Mă cunoşti şi mă consideri enervant.
Foarte.
Apoi îmi citeşti cartea,
şi nu mă mai consideri enervant,
ba chiar atractiv.
Ceva de genul.
Doamne, e visul oricărui scriitor.
Şi nu se îndeplineşte niciodată.
Ba da, s-a mai întâmplat o dată.
Chiar aş putea să fac ceva cu tine.
Eşti foarte talentat.
Dar încă n-ai ajuns la maxim.
Mă mulţumesc cu puţin. Asta îmi spuneau mereu părinţii.
De fapt, asta e bine.
- De ce? - Aş putea să-ţi dau un impuls.
Accept.
Întrebarea care rămâne e dacă vrei să fii măreţ, Hank?
Pentru că asta e amprenta pe care o las în lume,
ajutându-te să laşi şi tu una.
Noapte bună.
Nu...
Nu mă ajuţi să-mi las amprenta?
N-am spus că va fi uşor.
Traducerea şi adaptarea : BRiLi @ www.titrari.ro