Защо точно ние?
Ние сме избрани. Почти всички..
Кой е създал този дяволски проект Александрия?
Този, който е знаел, че ускорителят може да претърпи провал.
Този гений си има име - Доктор Шнайдер.
А тази фамилия?
Ти и аз не сме брат и сестра, Саломе.
Ако с мен нещо се случи, или изчезна.. Обещай ми...
Значи ти си разбрал в онзи ден?
Какво?
Че винаги си ме обичал.
Да.
Обявявам ни за мъж и жена.
Вие говорите на Саломе за несъществуващи стаички и за деца. И не Ви достига смелост да кажете, че сте болен.
Бременна съм от теб, а ти си умирал тайно.
Не мога да бъда с мъж, който ме е лъгал.
Влюбих се във Вас, Хулия.
Бих искала да го опозная по-отблизо:
да прекарвам с него повече време, да закусваме, да се смеем заедно ....
Саломе, мисля, че го обичам.
Ще се омъжите ли за мен?
Да, съгласна съм да се омъжа за теб.
Да, съгласна съм.
Да живеят младоженецът и булката.
МЛАДОЖЕНЦИ.
Това беше целувка за отвличане на вниманието.
Без чувства.
И аз това казвам - без чувства.
Защо при възможността да бъдеш нежен мъж, грижещ се за детето - ти стана идиот,
който се преоблича като доктор, за да види едни гърди?
Мисля, че е по-лесно да бъдеш идиот, отколкото герой.
Добре дошли в Льо Хау, последният хотел на света.
Макс ни спаси живота.
Проявяваш слабост, Гамбоа.
Кой си ти, по дяволите?
Твоят шеф.
Хулия се съхранява досиетата на всички, но след като ти се промъкна като гратисчия-откъде да има твоето?
Казвам се Роберто. Роберто Шнайдер.
А аз - Улисес.
Гармендия...
- Познаваме ли се? - Не.
Каква е тази глупост?
Хулиан де ла Куадра.
Ти вече си част от проект, който се нарича "Александрия".
- Какво търсиш? - Търся баща си.
Оттам отплава кораб, който се казва "Полярна Звезда". Там ти ще намериш Хулиан де ла Куадра.
Ако се срещнем - не се познаваме.
Добре дошъл в проект "Александрия".
Твоята тайна няма да бъде разкрита.
Нито копия, нито негативи, нито цифрови файлове.
Върви и живей щастливо с твоето момиче.
И й казвай, че я обичаш всяка сутрин. И че между вас няма тайни.
Това момиче се качи на кораба с намерението да ни убие всичките.
Ти си я познавал. И нищо не си казал.
Това е новина. Изглежда, че имаш нов съперник.
Получихме сигнали по радиото от самолет.
Това са координатите на земята.
За да сме сигурни, че корабът ще се върне за моите хора- Вашата дъщеря остава в сданието.
Смяна в плана. Айноа ще отплава със "Звездата" към сушата, а аз ще остана тук да чакам кога ще се върнете за нас.
Знам, че ме чуваш.
Искам само да ти кажа "Сбогом".
Качих се на кораба по погрешка.
Не трябваше да съм тук.
Всичко ще е наред.
Капитане, "Полярна Звезда" е готова за отплаване.
Екипаж, поемаме курс към земята.
Когато си на път да умреш - живота ти не минава пред очите ти,
и ти не виждаш светлина в края на тунела.
Прекалено си зает търсейки начин да оцелееш.
Когато си на път да умреш - всичко се случва в точен и почти математически порядък.
Първо се съпротивляваш и бориш с всички сили.
После мозъкът поема контрола.
А след това ... Нищо.
Най-лошото от смъртта остава за сметка на живите.
Те са тези, които си спомнят целият ти живот,
тези, които ще скърбят на погребението ти
и тези, които ще си спомнят доброто и лошото, вървейки по коридорите.
В моят случай - най-лошото е, че никой няма да ме помни.
Никой не знае каква съм.
Никой не знае какво ми харесва.
И никой не знае как се казвам наистина.
Аз ще умра.. и всички ще оплакват друг човек.
И на надгробния ми камък ще бъде изписано твоето име.
КОРАБЪТ 03х08 "Quien es quien?" / "Кой кой е"
Един ден по-рано.
Добър ден.
Би ли ми подала от змиорката, моля? Една змиорка..
Добър ден, момчета.
Вече си наш приятел или какво?
Познаваш Улисес - нашият приятел, той остана в зданието по твоя вина.
Добре ли чу?
Ние сме едно семейство.
Ако си мислиш, че ще започнем всичко отначало - много се лъжеш, човече.
Приятен апетит там самичък.
Дявол да го вземе!
Какво? Хайде.
- Как ме стресна! - Кой аз ли?!
Какво правиш? Какво става?
Нищо. Какво може да става?
Но какво търсиш тук?
Ти винаги по това време си в кухнята. Не те видях там и си помислих, че нещо може да е станало с тази жена.
Но не е. Всичко ли е наред?
Това е всичко.
- Ти не дойде тук, за да ме видиш дали съм добре или не. - Как така - не?
- Не. - Разбира се, че да.
За какво тогава ми е притрябвало да дойда?
Дошъл си тук, за да отидеш в тоалетната по голяма нужда.
Какво говориш?
Какво, няма тоалетни ли на кораба? Та ми е притрябвало да идвам при теб?
Хулиан, познаваме се. Всичко е наред.
Ти тука идваш в своята баня, а тя беше твоя цели 18 години.
Вече не е. Не.
Вече не, но ти идваш тук всяка сутрин.
Не всеки ден това работи.
Ние тук сме по навик, не е ли така?
Е добре... Ще се контролирам..
Защо?
След като си свикнала..
Не е нужно. Можеш да влизаш и излизаш оттук без разрешение.
Така ли?
Това са много години...
Много...
Навици, спомени ...
Много е трудно да минаваш край каютата и да не влезеш.
Не преставай да правиш това.
Въпреки, че не сме двойка - ние сме семейство.
Не трябва всичко да се отхвърля.
Добре. Върви.
- Но преди да влезеш в банята - една молба. - Какво?
Вдигни ми ципа.
Да.
Айноа.
Това е Улисес. Той е на линия.
Иска да говори с теб.
Кажи ми, че ... не си ме виждал.
Първото нещо, което ще направя когато се доберем до земята,
е да се закопая в пясъка от колената до шията.
- А ти? - Е, аз не знам, Сол.
Никога не съм правил онова на плажа.
Правил съм го в асансьора, в тоалетната, в каюта с призраци.
Но на плажа - никога.
Така че идвам и ...
Е, Пити, това не е така страшно.
Освен това ... аз никога не съм правила това..
Какво говориш?
Нито на плажа, нито на каквото и да е било друго място.
Сериозно?
Сол, никога никога? Сол?
Това не може да бъде. Ти ми се подиграваш.
Какво има, Пити?
Нима не приличам на девственица?
Няма нищо лошо в това.
Аз бях девственик до 15 годишен и какво от това.
Но аз не разбирам, Сол.
Ти си добра.
Нещата стоят така: Ти си добра, мила, симпатична...
Защо си девственица, Сол?
Ами, Пити ... не знам ..
Не се е появил човек, който да ме накара да се почувствам специална.
Не е имало момент, в който всичко да е било отлично и той да е действал.
Е добре. Аз не бързам. Той обезателно ще се появи.
Ей, момчета, ще се изкъпем ли?
Идвам.
Пити?
Да, идвам.
Да вървим.
Сол?
Няма ли да дойдеш?
- Трябва да почистиш това. - Сега не мога, Бурбуха.
- Това трябва да се почисти сега. - Да, но точно сега не мога.
Ти си разстроена, защото хората, които се обичат са заедно,
а Улисес ... остана в зданието .. и те остави тук ... сама?
Това е много по-сложно , Бурбуха.
Работата е там, че хората, които се обичат- нямат тайни.
А Улисес имаше една много голяма.
Така че ... е добре да останем за малко разделени.
Не. Аз.
Тук има нещо.
Май че е на книга на Сало.
Там ще се повреди.
Ето...
Ускорение на частиците
и черните дупки.
И я е написал Роберто Карденьоса.
Той се казва точно като мен.
Най-вероятно съм я написал аз, когато бях умен.
И аз не помня.
Дай ми я Бурбуха. Знаеш, че Саломе не обича да пипат нейните вещи.
Това не е на Саломе, това е мое.
Тук е написано.
Виж... и моята снимка.
Това е мое.
И тук има нещо написано.
От цялата ми душа, на моята сестра Саломе.
Саломе ...е моя сестра?
Защо никога не ми е казала?
А?
Ей, момчета.
Тази вечер ще бъда със Сол.
Какво ти става..
Рамиро, кълна ти се. Кълна ти се ... наистина.
Пити, имаш нещо на гърдите.
Паломарес, що за тъпа шега?
Да, Пити, и на ръката също. Погледни...
Махнете това!
Рамиро, ти също.
Те са живи, по дяволите!
Какви ги приказваш?
Да изчезваме.
Какво означават възлите?
По-здраво.
На кораба това е разликата между това да останеш на палубата или да паднеш във морето по време на буря.
Това е разликата - да продължиш да живееш или да се удавиш.
Бъдете така добра, госпожице Торес.
Ще ми разрешите ли да проверя?
Той издържа един тон. Вие тежите 50 килограма плюс-минус.
Завързаните, облегнете се назад, за да проверите възлите.
Естела.
Естела?
Добре ли си?
Да. Да-да.
Госпожице Торрес.
Вие все още мислите, че сме на почивка?
Елате тук.
Хайде.
На палубата Вашата небрежност би коствала живота на Естела.
Ще й направите ли тази услуга сега?
Много съжалявам.
С едното съжаление възли не се правят.
Имахте 4 месеца...
4 месеца за да се научите на най-необходимото.
Днес беше Естела, но утре може да бъде кой да е.
Може да бъда аз.
Сгреших..
Не ме инересува.
Нямам на мерение да деля кораба с такава некадърница.
Вие носите лещи?
Нямам спомен това да е записано в досието ви.
А преди да се качите на кораба, Вие сте минала медицински преглед.
Имате 48 часа за да се научите да правите всички възли от учебника и да ги направите пред мен стъпка по стъпка.
Така че.. постарайте се..
ако не искате да бъдете безполезна в този живот.
Прибирайте нещата. Урока свърши.
Туше!
Ти ме прободе.
Какво говориш, Елена?
Ти загуби равновесие.
Не можа да се удържиш на краката си.
Ние не се съревноваваме , Сол.
Искам реванш.
Но аз не мога. Имам уговорка с Дани.
Още повече, че вече закъснавам.
Той купи билети за концерта на Рем.
Да го отложим за утре, нали?
Сол, закъсняваме за концерта.
Погряващата група не ми харесва, така че имаме време.
Ей, ей. Какво ти става...
Добър ден, господин Монтеро.
Добър ден, госпожа Монтеро.
Вече втори път тази сутрин ти пада тази презрамка .
Трябва да се оправи.
Обещавам Ви.......че това ще бъде оправено.
Рикардо, няма да повярваш...
О, извинявайте!
Преча ли?
Не. На нищо не си попречил.
- Наистина? - Наистина.
Ние тука ... подреждахме .. и застилахме кревата.
Дръпни малко тук.
Не мога да свикна още, че тук живее семейна двойка и трябва да се чука на вратата.
Ако преча- тръгвам си.
О, не, не. Разбира се, че не.
Не пречиш. Тази врата винаги е отворена за теб - 24часа в денонощието.
Да. Още повече, че имам недовършена работа.
Разбира се - трябва да се чука на вратата.
Рикардо, Саломе ми дава сигнали.
Сигнали? Сигнали за какво?
За какво...
- да се върна при нея.
Два сигнала.
Първо:
Каза ми, че мога да влизам в каютата й без да почукам.
И второ, което е по-важно:
Че мога да ползвам банята й.
Разбираш ли?
И ти си мислиш, че ползването на банята - това е знак за любов?
А не грижовност и ...
и не иска да ти каже да се върнеш при нея.
Да .. Но ... Не .. не е това .. По дяволите!
Това е споделяне на нещо лично.
А след това може и леглото. Не се знае.
Тя ми праща сигнали. На теб ти говоря - това е знак.
Освен това..
тя се хвана на въдицата...
На въдицата..? На каква въдица?
Тя остави одеколона ми на рафта в банята.
Всичко това се прави постепенно.
Отначало одеколона,
после четката за зъби...
И щом тя не каза нищо, то аз стъпка по стъпка ... в нейната баня.
А след това отново ще станем едно семейство.
Какво?
Надявам се, Хулиан. Надявам се.
Искам само да ти кажа, да правиш всичко това внимателно. Послушай ме.
Трябва да знаеш какво да правиш, така че тя да клъвне.
- Да. Хайде. - Не. Чуй ме, Хулиан.
Какво?
Можеш да причиниш болка и на двама ви. Разбираш ли?
Разбира се, че не.
Благодаря.
Никога, никога..
Саломе не ми е казвала, че е моя сестра.
Аз не помня заради балончето,
но тя би трябвало да помни.
И тя има тази книга.
По-скоро.. тя не е знаела как да ти каже това.
Защото, когато ти беше в болницата - ти не си я спомняше.
Но тя ме е помнила.
Работата е там, че сега тя се срамува от мен.
Не, не.
Тя се срамува, че съм глупав.
И не мога нормално да разговарям...
И никой не иска да има такъв глупав брат.
Бурбуха.
Бурбуха, чуй ме, чуй ме...
Погледни ме. Погледни ме.
Ти не си глупав.
Не, ти не си глупав.
Ти говориш по-бавно и какво от това?
Ти виждал ли си ме, когато се прозявам?
Виждал ли си ме?
Ставам кривогледа.
А на Пити... на Пити му вонят краката.
Защото всеки си има по нещо....
Щом тя не се срамува, защо тогава нищо не ми казва?
Когато те питат каква ти е Валерия, ти отговаряш - "моя сестра".
"най-добрата на света". И това е така.
Да.
Не знам защо Саломе не ти е казала, че сте брат и сестра. Не знам.
Но истината е тази, че тя те обича.
Не, тя не ме обича.
Хората, които се обичат един друг, нямат тайни. Ти го каза това преди малко.
А Саломе никога не ми е казвала, че е моя сестра.
Това са пиявици.
Това е морски вид, но асимилиран в сладководните води.
Не са отровни.
И щом няма контакт с лигавиците, устата, очите ... няма нищо страшно. Така че бъдете спокойни.
Как да сме спокойни, Хулия! Те са кръвопиещи.
Те са по нас!
Може още и песничка да им изпеем? Или да ги целунем?
Хулия, махни ги от мен!
Даже не си и помисляйте.
Те имат на устата си антикоагуланти. И ако ги махнете - раните ви ще кървят няколко седмици.
Те няма да ви навредят, и не са заразни. Хайде.
И какво сега, Пити. Твоите мечти няма да се сбъднат.
Някакви си пиявици ти провалиха всичко?
Какви ги говориш, куцащият?
Момчета, качете се до трапезарията. Накиснете ги в оцет.
И след няколко дни ще ги премахнем.
Какво каза тя?
Сбогувай се с романтичната среща със Сол.
И тази миризма .., а?
Рамиро, и дума да не става.
Това със Сол се случва веднъж в живота.
Момиче, което е девствено ... еее...
Тя не ме информира, тя ме призовава.
Пити, ако Сол ти е казала , че е девственица, това не значи, че търси секс от теб.
Това означава, че иска да бъде твой приятел. Разбираш ли?
Падре, никой не се изповядва, ако няма грехове...
Също така никой не казва, че обича паста, ако не я иска. Така е.
След изповедта винаги идва консумацията. Нали така Рамиро?
Паломарес, затова ти си свещеник, а аз Пити.
Ти виждаш само знаците на Бога.
А от момичетата даже не ги усещаш.
Момчета..!
Момчета, имам пиявица в гащите! Мамка му!
Мамка му!
Хулия!
Защо простираш тук, а не на палубата?
Случило ли се е нещо, Саломе?
Хулиан - ето какво се е случило.
Мислех, че между нас всичко е ясно ...
Опитах се да бъда любезна. Позволих му да си остави нещата в банята, а той се заблуди.
Остави си одеколона в каютата.
По същия начин аз бих оставила своя сешуар, каква е разликата?
Не, скъпа.
Аз съм над 40 години...
Днес одеколон, утре- четка за зъби.
А след това, той ще повярва в това, че ние можем да бъдем заедно.
Не, миличка. Всичко е такова, каквото трябва да бъде. Аз не искам да бъда с него.
А защо не си поговориш с него?
По-скоро ти грешиш.
Ами ако съм права?
Не искам да му причиня болка.
Саломе.
Миличка.
Може ли за минутка, моля те?
Не, не, не. Тъкмо свършвам.
Саломе, имаме проблем.
Какво е станало?
Е?
Какво? Какво? Какво?
Мамка му! Едно на милион. Насред морето... И тя трябваше да попадне на моите яйца?!
Паломарес. Тя на арената ли е или на пътя?
Тя е на магистралата.
Ако искаш можем да я махнем.
И дума да не става.
Няма да ми пипате топките!
И няма да ги мажете с оцет, сякаш това е салата. Ясно?
Сега той ще спи при вас.
Капитане.
При цялото ми уважение,
нямам намерение да деля каютата с един шантажист,
който ни застави да заменим координатите за Улисес.
Макс е член на екипажа от момента на качването си на борда.
И аз ви казвам, че той ще спи при вас на свободната койка.
Капитане, това е койката на Улисес.
Това е койка, която първа ми попадна пред погледа.
Още повече, ти знаеш, че Улисес не е на кораба.
Какво е това, по дяволите?
Това, което видях днес в столовата. Това е най-жалкото нещо, което съм виждал в живота си.
И аз няма да търпя това - на моят кораб група хлапаци да притискат човека в ъгъла. Ясно ли е?
Капитане, много съм Ви благодарен, но не е нужно...
Замълчете!
Това няма нищо общо с Вас.
Това е въпрос на дисциплина.
Трябва да се съобразявате с екипажа и капитана.
Вие ще спите в тази каюта, защото това е заповед!
И ще спите на койката на Улисес. Всичко ли е ясно?
Много добре.
Каптана ни даде заповед.
И господина ще спи на койката на Улисес.
Но никой не ме е заставял да спя с него. Така че , чао!
Ей! Къде отивате с тези възглавници?
Търсите си дома ли?
Да. Поиграхме си тази вечер. И ще спим тук при вас.
Нали няма да ви пречим?
Баща ти, Айноа, ни заповяда да освободим койката на Улисес.
И вие оставихте Макс сам?
Да.
Той достатъчно изтърпя днес сутринта.
Момчета, няма ли да замръзните?
Пити,
ако искаш, можеш да спиш при мен.
Не, Сол. Сам ми е по-удобно да спя по гръб.
Освен това ние тримата сме малко повредени.
Нямам намерение да оставя Макс самичък.
Той не заслужава това.
Айноа, той не заслужава това?
Това е този, който остави твоят приятел в зданието..
Нямаш си на представа...
Никой от вас...
Вие нищо не знаете.
Улисес сам реши да остане в хотела.
Той избра да остане.
И тук никой няма вина... никой.
Плаваме вече 3 дни...
имайки координатите, които ще ни доведат до земята,
а ти оставаш толкова сериозен.
Какво ти казах относно сигналите, Рикардо? Какво ти казах?
Извинете!
Ооо... Извинете, извинете. Ще намина после, утре ... В действителност .. никак не мога да свикна с това,че това е каюта на семейна двойка.
Хулиан, що за глупост, да идваш после?
Ако Хулиан би ни попречил - щяхме да се заключим. Нали, скъпа?
Да. Още повече, че тази стая е препълена... като метрото в час пик.
Е, какво става със сигналите?
Това не са сигнали.
Това са ... неоновите светлини на Гран Виа (главната улица на Мадрид)
Оставих не само одеколона, но и четката за зъби. А тя нищо не ми каза... нищо.
Ами, не знам.
По-скоро - не е забелязала.
В това няма никакъв намек.
Напротив!
Това си е точно намек. По дяволите!
Не знам, не знам...
Но аз мисля, че това е прекалено. Всичко се случва много бързо.
Аз не съм на 20 години. Разбираш ли?
Няма да се колебая. Ще отида и ще й кажа: "Русокоске, ще се омъжиш ли за мен, отново?". По дяволите!
Омъжи се за мен хиляда пъти, ако е необходимо.
Повече не мога да чакам.
Утре ще й кажа да се върне при мен.
Хулиан, почакай.
Или не?
Да.
На кораба? - Добре.
Добре. Добре. Изглежда, че те си търсят причина.
Съжалявам. Не им позволявай да забравят за нас. Нали?
Тук хората жадуват кога ще се появите на хоризонта.
Спокойно. Остана ни месец да пътешестваме. Давам ви дума.
Обезателно ще се върна за вас, каквото и да се случи. Ясно?
Трябва да прекъсна.
Утре ще се свържа с вас по това време.
Слушай, искаш ли да извикат Улиес, за да можеш да си поговориш с него?
Не.
Това е всичко. Подкрепяй хората.
Измина още един ден.
Край на връзката.
Не искаш да разговаряш с Улисес?
Сигурен съм, че не спи.
Не.
Погледни се.
Гушнала възглавницата.
Трудно се заспива, когато половинката ти е далеч, нали?
Съжалявам, че ви разделих.
Не си ни разделил ти. Успокой се.
Бъди търпелив с моите приятели.
Те са добри хора, но ...
Улисес е много, много обичан на кораба...
Дай им време за да те приемат.
На земята беше по-просто. След няколко чашки всички те приемат, но на кораба това е по-сложно..
Може би бих могъл да ги поканя на водорасли?
Той не е спал в каютата.
Ще погледна в трюма - може да се е скрил там.
Благодаря, мила. Благодаря, скъпа.
Бурбуха, моля те! Къде си?
Бурбуха, моля те!
Отговори ми. Трябва да знам, че си добре..
Защо никога не ми каза, че ние сме брат и сестра?
Колко хубаво. Чувам гласът ти, любов моя. Търсих те дълго. Къде си, миличък?
Къде си, миличък? Моля те! Къде си? Кажи ми, къде си.
Няма да ти кажа.
Скъпи. Скъпи мой. Какво правиш качен на грот мачтата?
Слизай, моя любов.
Сигурно си много уморен. Знам, че си бил там цялата нощ. Слез за да можем да поговорим, скъпи.
Защо искаш да си говорим? За да ме излъжеш ли?
Аз имам балонче в главата, което не ми позволява да си спомня кой съм.
Но ти ме помниш.
И ти никога не си ми разказвала.
Никога не си ми припомняла какъв съм бил в детството.
Харесваше ли ми да играя на топка...
Имах ли брекети на зъбите...
Никога не си ми говорила
за татко ...
и ... за мама...
Забравил съм моите спомени.
А ти ги имаш.
А ти ги остави за себе си.
Егоистка.
Не говори така, моя любов. Много по-сложно е, отколкото си представяш.
Не, не е сложно. Ти си като моето балонче, което не ми позволява да си спомня.
Не искам да ти бъда твой брат,
нито нещо друго, никакъв.
Повече не те обичам, Саломе.
Скъпи.
Повече не те обичам.
Гамбоа ме ненавижда.
Той никога не се е отнасял с мен добре, и аз съм тази, заради която неговото момиче си удари главата.
Нямаше кръв. Гамбоа ненавижда всички.
Вилма.
Наистина ли мислиш, че ние сме избрани?
Че някой ни е избрал да бъдем на този кораб?
Момиче,
ами не знам.
Но ... който ни е избрал, не се окичи със слава,
защото ....
мен - бременната ... е избрал.
Защо питаш, Сол?
Аз не съм от избраните.
Ще ти кажа нещо:
Ти си "избрана" за мен,
от мен,
за да бъдеш моя приятелка и другар по нещастие.
Ти не си Сол!
Но какво, по дяволите, правиш?
Ти какво- идиотка ли си?
Да се правиш на сестра си?
С главата ли не си наред, или какво?
Защо го правиш това?
Дани, защо избра нея?
Дани, защо избра нея, а не мен? Ние сме еднакви. Запозна се и с двете.
Дани, защо избра нея, а не мен?
Елена, откъде да знам?...
Защото се влюбих в нея, а не в теб. Няма причина.
Защо, Дани? Защото е по-добра от мен?
Знаеш ли защо? Защото тя не е луда, която се прави на някой друг, за да се целува с гаджето му.
Момчета, вие също ли видяхте това,
че тя ми предложи да легна при нея. Това вече не е намек.
Това е призив за война по всички правила. Предупреждение - и легло.
Тя ти каза това, за да не спиш на пода.
Какви ги приказваш? На пода ...
Е...
Ами...
Да спиш с някого в едно легло, това не е онова. Това е ..
Да чувстваш краката й под чаршафите
близо до твоите...
Да чуваш...
дишането й до теб през цялата нощ..
Да чустваш някой, който те прегръща..
..и че си обичан...
Това не е секс, Пити.
Паломарес, както кажеш.
Давайте. Тези твари трудно понасят температурните изменения.
И пиявиците изпопадат така, както листата опадат през есента.
Пити, водата кипи.
Рамиро, не е имало нито една война без загуба на поне един войник. Така че, давай. Да започваме.
Подай ми ръка. Нужен си ми.
Да-да. Ще ти подам ръка, но ти правиш това не само за да преспиш с нея.
Не.
Сол ти харесва.
Какви ги говориш?
Да, достатъчно...
Давайте.
Влюбен ли си, Пити?
Мамка му!
Бурбуха, аз съм Сол.
Айноа ми разказа всичко.
Аз също имах сестра - близначка.
И знаеш ли какво? Аз я ненавиждах.
А ти защо си я ненавиждала?
Защото беше по-добра от мен във всичко.
Тя е по-умна, по-забавна, макар че изглеждаше точно като мен.
На нея всичко й се получаваше по-добре, отколкото на мен.
Ние непрекъснато се състезавахме.
Защото сестрите винаги се съзтезават.
Но ти разказваш за нея и не се срамуваш.
А Саломе - да, срамува се от мен.
Бурбуха, срамувах се от сестра си хиляди пъти.
И тя от мен също.
Но това не е важно.
Нея я няма.
Аз нямам сестра, а ти имаш.
Останаха малко братя и сестри на този свят, Бурбуха.
И ако ти престанеш да обичаш Саломе - брата и сестрата ще престанат да съществуват завинаги.
И това е най-ужасното нещо, което може да се случи.
Защото братята и сестрите се обсъждат, крадат си дрехите, не си приказват...,
но също така си и прощават.
Те винаги си прощават един на друг.
Като моята сестра.
Тя разбираше по лицето ми дали я лъжа.
Тя винаги ми казваше: "Всичко ще бъде добре, малката".
Саломе.
Да.
Имаш ли минутка?
Да.
Случило ли се е нещо?
Бурбуха.
Той е там. Имам тежест в гърдите и ...
Той ще слезе.
Нали знаеш какъв е.
Ще слезе.
Говори.
Слушай, Саломе,
видях сигналите, които ми изпращаш...
И ...
не съм добър в това, но ...
Слава Богу, а аз се чудех как да ти го кажа...
защото когато видях шишенцето и четката за зъби в чашата ... си помислих: за Бога .. надявам се той да не дойде пред вратата с букет цветя
и да се обяснява в нещо.
Цветя?
Не е много добро предположение.
Знаеш ли какво, жено?
Днес се сетих за четката.
и си казах: "Хулиан, хайде да се върнем в реалността. Ами ако си помисли, че се връщаме към Реконкистата".
***Реконкиста-исторически период, по време на който северните християнски кралства отвоюват обратно южните иберийски земи, поробени от Арабския халифат***
Прости ми.
Като превъртях лентата назад,
си помислих, че сме се върнали.
Нито на милиметър даже.
Е, както и да е ... Аз тръгвам ..
прибирам си четката и одеколона, и забравям какво се е случило.
Не знам каква муха ми влезе в главата..
Хайде.
Е, аз те оставям...
Ще се променя, русокоске.
Мисля, че вече мога да правя всички възли.
Седнете, моля.
Според досието Ви,
Вие нямате проблем със зрението,
но имате непоносимост
към химическия въглерод.
Не би трябвало да Ви е трудно да отговорите на този тест.
Това са въпроси за първи клас.
Каква връзка има всичко това с възлите?
Не въпроса е друг... Каква връзка има всичко това с теб?
Защото, ако ти си Сол Торес -
ти ще отговориш на тези въпроси.
Но ти - не си тя.
Аз мисля, че
всичко което си казала или направила на този кораб -
е лъжа.
Коя от двете си ти?
Тъй като ти не си Сол,
значи...
че имаме проблем.
Добре. Ти имаш проблем,
Елена.
Никога не съм те виждала такава.
Ти винаги търсиш начин да промениш това, което смяташ за ужасно.
Не мога да те разбера.
Разбира се, че не можеш.
А знаеш ли защо не разбираш?
Ти не разбираш, защото си по-умна, по-симпатична, по-интересна... Винаги е било така, Сол.
Направо си перфектна.
Ти не разбираш...
Е, да, но ...
Дани казва, че понякога ти си по-добра от мен.
Сол, прости ми!
И кажи на Дани да ми прости.
Много съжалявам!
Повече не мога да го погледна в очите.
Ще се заключа вкъщи за два месеца, докато всичко не се забрави.
А защо не два месеца на кораб?
Сол, дали са ти стипендията?
Да. Но защо ти не отидеш?
Аз имам морска болест и морето ме плаши, а на теб ще ти хареса.
Но как аз да отида? Сол, та нали аз не съм ти.
Ще си сложиш лещите, ще кажеш, че се казваш Сол и никой няма да забележи разликата...освен, ако не попита Дани.
Да.
Но .. ще има изпити и средната ми оценка ще е по-ниска.
Няма значение. Това е само за два месеца.
Какво ще кажеш?
Благодаря ти, Сол.
Всичко ще бъде добре, малката. Ще видиш.
Момчета!
Добре, добре. Спокойно, спокойно...
Някой виждал ли е Сол?
Аха! Крие се от теб.
Аха, ето какво, доктор Хаус...
От мен не се крият,
но от теб - само бягат.
Не вървиш..
Паломарес, ако я видиш - кажи й, че я търся.
ОК?
Пити,
много си красив.
Благодаря.
Поздравления, Макс - вече си имаш койка.
Погледни - там си имаш и свой шкаф,
свой дезодорант...
и най-вече - ще можеш да заприличаш на Улисес.
Стига, стига вече, бе човек!
Нямам намерение да заемам ничие място.
Нито на Улисес, нито на някой друг...
Нито да напусна вашата каюта.
Тук съм защото...
188 души са ме избрали. И каквото и да става,
аз ще се върна с този кораб да ги потърся.
Да, аз съм тук, защото са ме избрали,
а не защото съм искал.
Луис и дъщеря му Присила.
Том и отец Саймън.
Тирун и Рашит.
Оливия, Елен
и малкият Николас.
Всички...
Момчета, всички ми дадоха по снимка,
за да не забравя техните лица...
За да не забравя за какво съм тук.
По дяволите!
И Улисес остана по същата причина. За да покаже, че не ги изоставяте.
Че ще се върнете даже и само да е заради него.
Да, вие изоставихте един от вас. Знам това.
А аз изоставих 200 от моите.
Успокойте се. Ще ви освободя вашата каюта.
Да, това беше заповед, но в трюма има матраци...
Така че всичко се нарежда..
Бурбуха, миличък, знам, че си там.
Чух те, като влезе.
Отвори ми, моля те! Не мога да дишам...
Трябва да ти върна нещо, което ти принадлежи. Отвори ми, миличък.
Не искам.
Махай се.
Момченцето, което плаче-си ти..
Това е денят, когато писахме писмо до Краля-Маг.
Ти плака 4 часа подред..
Беше много изплашен този ден.
А тук сме двамата с мама и татко...
Едно дете счупи прозореца, когато си играеше...
А когато татко дойде, аз му казах, че си бил ти..
И той те наказа цяла седмица без телевизия.
Такъв беше ти, миличък.
Това е денят на несъстоялата се моя сватба.
Ти ми направи голяма услуга.
Ти си единственият, който разбра, че ще се омъжа за човек, който не обичам.
А ти го знаеше...
И аз съм ти изключително благодарна.
Тази е последната, миличък.
Това е най-щастливият ден в живота ми.
Този ден, лекарят ми каза, че си прекарал 4 минути под вода..
без кислород..
И имаш трайно увреждане на главния мозък..
Но ти отвори очи, защото беше жив, миличък..
И знаеш ли ... в този момент, аз осъзнах, че ние винаги ще бъдем заедно, и ти винаги ще бъдеш до мен.
Здравей.
Това за мен ли е?
Разбира се.
Една за теб.. и една за мен.
А сламка донесе ли? Както винаги..
Имаме проблем...
Този кораб е част от проект, много по-важен от всичко, което можеш да си представиш.
И всички, които са на него - са избрани.
Твоята сестра беше една от избраните.
Но ти - не.
2 часа...
Помогни ми.
Разбира се, сега когато светът изчезна, никой няма да ни чуе.
Тук не е важно, кой си ти... Нали?
Може ти да си толкова добра, колкото сестра си...
Може и да си по-добра...
В досието ти е записано, че сестра ти се е занимавала с фехтовка.
Мисля, че ти също... си тренирала всеки ден.
Предполагам...
Сега, когато сестра ти я няма,
докажи ми, че ти си същата като нея.
Докажи ми, че ти също като нея си достойна да бъдеш тук.
Ти къде си замина, бе приятел?
Когато капитана издаде заповед къде трябва да бъдем,
каза, че ти трябва да спиш при нас, нали?
И щом на теб ти харесва да спиш в трюма - значи всички ще спим тук.
Разбира се. Пътешествие на края на света, Макс.
Сутрин - закуска, вечер - пижама.
Пижама или боксерки.
Така че - всичко ще бъде наред.
Времето се промени.
Ще пристигнем по-рано, отколкото си мислехме.
Вече загубих надежда, че Валерия ще види дърво...
Смяната свърши.
Свършиха вятъра, земята..и радиото...
Приключих капитане.
Защото, ако отново паднат презрамките на тази рокля...
ще ми е все едно тук ли си или не...
Ще изключа телефона, радиото, будилника, за да не ни безпокои никой...
Ще взема бутилка вино...
и ще се заключим в каютата...
Всичко наред ли е?
Мисля, че на приятелят ми му е зле,
защото му разбиха сърцето.
Да.
Е..Отивай...
Даа.., иди да поговориш с него - ще оставя светнато, за да не ти е тъмно.
Съжалявам наистина...
О не, не. Наистина..
Една от причините, заради която се омъжих за теб,
е защото не си способен да изоставиш отритнатия си прител.
Обичам те.
Вятърът се промени, нали?
Ето това е морето...
В даден момент вятъра е попътен, и изведнъж ...
затихва ...
и те хваща с опънати платна.
Като букет с цветя...
Никога не трябва да се надяваш на опънати платна...
Даже и при такъв страхотен кораб.
Длъжен бях да опитам да се върна при Саломе.
Длъжен бях...
Защо никога не ми каза, че си моя сестра?
Защото ти ме накара да ти обещая, че няма да кажа на никого.
Искал си да ме защитиш,
защото си мислел, че ще бъда в опасност.
И защо е можело да бъдеш в опасност?
Роберто!
Не знам, миличък.
Наистина...не знам.
Не би ли трябвало сега да си с Хулия?
Отивай, по дяволите! Губиш си времето с мен...
занимавайки се с моите сигнали..
Да, добре. Но..
Днес имах тежък ден, и не мисля, че ще заспя бързо.
Свърши ми последната смяна и последната чашка..
Тогава...Ето ти последната и повече няма да те безпокоя...
Предпоследната, Хулиан.
Предпоследната.
И ти никога не ме безпокоиш..
- Искаш ли още? - Давай.
Можем ли да направим нещо?
Да продължим да сме брат и сестра в тайна?
Как мислиш?
И какво правят брата и сестрата в тайна?
Могат ли да спят заедно по време на буря?
Разбира се, че да! Могат да спят заедно по време на буря.
Даже и без буря..
И те могат да ядат шоколад, скрит от капитана.
Много добре.
Преодоляла си травмата в детството.
Добра си, колкото сестра си.
Ще бъдем тайни брат и сестра.
Коко?
Коко.
Това ще бъде нашата тайна?
Вземи.
Колко жалко! Това няма да сърши работа.
Добра си колкото сестра си, но няма да се превърнеш в нея.
Този кораб е само за избраните. Колко жалко, че ти не си такава.
Ти не трябва да си тук.
Това беше чудо. Това е по твоя вина...
Това не е по вина на никого.
Спокойно. Спокойно...
Не искам да страдаш... Спокойно..
Ще почустваш натиска на пръстите...
Ще опиташ да се противопоставиш, но няма да можеш...
И сърцето бие много бързо...
Затваряш си очите..
Чустваш нещо подобно...
Ти ще заспиш...
Справи се много добре, Елена.
Но теб никой не те е наричал така...
Спокойно...
На никого няма да кажа..
Много е тъжно, че никой няма да ме помни.
Всички ще оплакват друг човек.
И на надгробния ми камък ще бъде изписано твоето име...
Превод от руски: NadPan