Gooooooood kväll, god kväll, god kväll, god kväll,
god kväll, god kväll,
och välkomna till QI och ett avsnitt som handlar helt om Justitia.
I vår jury så har vi: Den rättvise Brian Cox.
Den omdömesgille Rhys Darby.
Den dömande Jason Manford.
Samt kåkfaren Alan Davies.
Ja, i fall jag skulle slumra till under pågående förhandling,
så vet ni hur ni ska påkalla min uppmärksamhet, med en ljudknapp.
Och Jason låter...
Brian låter...
"Ställ er upp."
Rhys låter...
"Ordning! Ordning!"
Och Alan låter...
Jättebra. Nu så sätter vi igång med att fastställa lagen.
Beskriv reglerna...
Åh, han tog sig fri! Eskapologi.
Jag måste säga det, att vara snut på den tiden,
när tjuvarna var alla klädda sådär, måste ha gjort det väldigt lätt...
Jag tror att det kan vara honom, det kan nog vara den snubben.
Jag tar av mig den här, för den skaver mot näsryggen.
- Ja, och det vill man ju inte. - Nämen, det är ju Alan Davies!
Hej, allihopa.
När Noel Coward var på repetition,
så såg han en av skådespelarna peta sig i näsan i hemlighet, trodde han,
varav Noel ropade på honom: "Vinka när du hittat guld!"
Nu så, beskriv de regler som fanns på ett piratskepp.
Regler?
Ja. Vad för sorts regler hade de?
De hade väl en kapten?
- Ja. - Så han bestämde.
Därför tänker jag att han fick det mesta av vad de fick tag på.
Märkligt nog, inte. De hade två högre officerare,
vilket var kaptenen och styrmannen.
Styrmannen kunde lägga in sitt veto gentemot sin kapten
i alla frågor förutom när det kom till strid,
förutom engagemangsregler i strid. Och de hade strikta regler.
Styrmannen var den som bestämde över hur mycket som delades ut,
även hur mycket som kaptenen fick.
Kaptenen hade ingen särskild hytt,
han hade inget sånt stort och flådigt rum, som det ser ut i filmerna.
Så det var inte speciellt hierarkisk,
makten var delad mellan styrmannen och kaptenen.
Det liknade mer en sorts demokrati, på något märkligt sätt.
Fast med strikta regler.
Som på kapten Bartholomew Roberts skepp, The Fortune,
där spelande inte var tillåtet, det var som på internatskola.
Man fick inte ta med sig tjejer på rummet, eller spela musik på söndagar.
Sedan så släcktes lamporna prick klockan 8 på kvällen.
- Vad tråkigt det var att vara pirat. - Jag vet.
- Inte som man kan föreställa sig. - Dumpa kaptenen, det där suger.
Fast, vart kommer dessa tjejer ifrån, egentligen?
Om man räddar en ur havet... Nej, nej, nej, nej.
Det finns en fantastisk bok som Vic Reeves nämnde när han var gäst,
- och han är något av en piratexpert. - Vic Reeves älskar pirater.
Det gör han, och det finns en bok som både han och jag har läst,
som heter: "Sodomi och andra pirattraditioner."
- Och det är ett välkänt verk... - Jag ber om ursäkt, Brian.
...från historien. Jo, det är så!
Du trodde nog att vi hade högt i tak och var intellektuella.
Men det är ett seriöst historiskt verk, som är väldigt intressant,
där det beskrivs hur dessa saker bedrevs.
Fast med huvudfokus på sodomi, då. Men det fanns även andra...
Så det fanns regler när det kom till det där specifika utövandet?
Ja, det var definitivt reglerat.
Det var väldigt strikt. Man kunde inte bara göra det med vem som helst.
- Så, vad var reglerna då? - Aldrig på en söndag.
Det... Det är så komplicerat att man börjar gråta, Brian.
Du är för ung och för oskyldig för att få veta detta.
- På riktigt, alltså. - Så att jag vet i fortsättningen!
Håll dig till små saker som supernovor, det här är för explosivt.
"Så komplicerat att man börjar gråta."
Men när det kom till kvinnor, så skrevs det artiklar om kapten George Lowther,
som var en känd pirat på sin tid, där han bland annat sade:
"Den man som vid tillfälle påträffar en förtänksam kvinna
och befattar sig med henne, utan hennes samtycke,
bör bli avrättad på plats."
Så om man befattade sig med förtänksamma kvinnor mot deras vilja,
blev man mördad.
Så de var verkligen strikta med varandra.
Så att "befatta sig" syftade på våldtäkt, med andra ord?
Ja, i princip så handlade det om våldtäkt.
Det ordet förlorade sin mening när Scooby Doo kom på TV.
Exakt.
"Om ni irriterande inte hade befattat er!"
Notoriska gängvåldtäktsmän.
Det där var bara hemskt. Nu skäms jag för dig.
Fanns det pirater på Nya Zeeland?
Vi har blivit anfallna av pirater några gånger.
Men blev någon bortförd till Nya Zeeland, som med Australien?
Nej, det var ett frivilligt resmål för de som letade efter äventyr...
...och död.
Ingen förändring, då.
Inte mycket har förändrats, nej, exakt.
Varför låter pirater så lika bönder?
Varför låter det likadant som: "Arr, lämna min egendom!"
Varför låter det likadant?
Det är en man ansvarig för, och vet ni vem det är?
- Det är en skådespelare. - Ja.
Jaha, okej.
Från Skattkammarön?
Han gjorde en fantastiskt prestation i Skattkammarön,
och, faktum är att den store komikern Tony Hancock
började sin karriär som imitatör av denna skådespelare.
Charles Laughton?
Nej, ingen lika välkänd som Charles Laughton.
På sin tid så var han väldigt känd, men nuförtiden, inte lika mycket.
Någon som vet?
Det har nämnts i QI tidigare.
Någon sade att vi nämnt detta i QI tidigare.
Chansen att Alan kommit ihåg någonting är väldigt liten.
Någon längst fram i publiken säger: "Det här har ni gjort!"
- "Vad är det här för fakta?" - "Det här sändes på BBC Brit i tisdags!"
"Nya fakta! Nya fakta!"
Hursomhelst så var det skådespelaren Robert Newton.
- Robert Newton. - Tack, ja.
- Robert Newton. - Robert Newton är rätt svar,
men det räknas inte eftersom vi talat om det tidigare. Så det så.
David Prowse gjorde ju nästan så med Darth Vader, eller hur?
- Han hade väl en West Country-dialekt? - Ja, det stämmer.
Och han trodde väl att hans egen röst skulle användas, eller hur?
- Ja. - Men hans West Country-dialekt
- blev överdubbad med James Earl Jones. - "Jag är din far."
"Aarh, jag är din far, och din bror också."
Förlåt om jag var lite dryg. Det var på skoj!
Darth Vader på en stor traktor.
Som dundrar genom korridorerna på Dödsstjärnan med ett halmstrå i munnen.
"Darth."
- "Darth." - "Darth."
- "Herr Darth, om jag får be." - "Herr Darth, Herr Darth."
Det... Ja, hursomhelst. Eh...
- Du vet den där döskalleflaggan? - Ja?
Hade de verkligen en sån? För det hade ju avslöjat dem.
Det tog vi definitivt upp i förra säsongen.
Är det så? Då har jag missat det.
- Ja, vilket Alan kan berätta om. - Låt höra.
Jolly Roger.
Ja, alla känner ju till att den kallas för "Jolly Roger".
Eller var det ett förslag?
Kanske senare, Alan.
Det har gått 10 år, Stephen, jag kanske äntligen har mjuknat upp för det?
- Hurra! Äntligen. - Det är dags för en "Jolly Roger".
En "Jolly Roger", som gör att man börjar gråta.
Okej, vad är skillnaden mellan ett fängelse i Kalifornien
och en medeltida fånghåla.
Ni ser att vi placerat Towern,
som är en medeltida fånghåla, eller delar av den,
bredvid Alcatraz, som ju är ett känt fängelse i Kalifornien.
Har det något att göra med det faktum att man inte kan rymma?
Alcatraz är ju liksom känt för att...
Från fängelset?
- Nej, inte att rymma från det. - Hur rymmer man från ett fängelse?
När man blir förd till fängelsehålan,
så blir man kedjad, precis som du var tidigare.
Sedan får man mat och husrum, i princip.
Och vi som brukar gnälla om hur fångar nuförtiden...
"Det är som på hotell, och se hur mycket det kostar staten."
- Men, på medeltiden... - Jaha, de måste arbeta.
De måste inte bara arbeta, de måste betala för sig.
De måste betala för sina handbojor, och sina fotbojor,
de måste betala för allt, de måste betala för sitt boende.
- Så de hade jobb? - Nej, och däri det hemska.
Många av dem var ju inte speciellt rika, som man kan anta,
så det som hände var att de vanligtvis hamnade i fattigmansfängelse
eftersom de inte hade råd med att betala av sina avgifter.
Är det där en bild av returmottagningen? Sådana är ju en mardröm.
De är det verkligen.
När man stängde Fleet-fängelset på 1940-talet,
så upptäckte man att vissa hade suttit där i 40 år enbart för
en mindre skuld som de inte kunde betala. Hursomhelst, så är poängen
att man på medeltiden fick betala en avgift, och i Kalifornien,
i Riverside County, åtminstone, så har man återinfört ett sådant system.
Deras fängelser kräver de intagna på 140 dollar om dagen för att sitta i fängelse.
Det låter ju mer som ett "Premier Inn".
Det är mer än ett "Premier Inn".
Det är mer än vad Lenny Henry betalar för att bo på hotell.
Så det är ganska mycket pengar. Ja. Och kommunstyrelsen...
Fast sedan så finns det ju inget pingisbord på "Premier Inn", så...
- Så det måste man ju väga in. - Det stämmer.
Styrelsemedlem Pamela Walls noterade att det kan vara svårt att få in
denna avgift eftersom: "De fångar som har blivit dömda
för brott och fängslats, brukar vanligtvis ha begränsade tillgångar."
Vilket system!
Chefen för det hela, Jeff Stone,
ansåg att de genomgick väldigt utmanande ekonomiska tider,
och att detta kunde bli en bra inkomstkälla,
som skulle kunna ge tillbaka 3 till 5 miljoner dollar om året.
Till skillnad från i Storbritannien,
där man ändå måste betala, även om man är oskyldig, men i Kalifornien,
om det visar sig att man är oskyldig, så får man pengarna tillbaka.
- Är det så? - Ja.
Men, vart får dessa människor sina pengar från? Brottslighet, eller hur?
Så allt det gör är att uppmuntra folk till att stjäla fler saker.
"Jag ska ju hamna i fängelse,
så då borde jag stjäla mer saker, för det är ju jättedyrt."
"Jag är på väg att bli gripen,
jag borde nog rusa in i den här affären och sno kassan."
Men de får arbeta medan de sitter i fängelse, eller hur? Inifrån fängelset?
Ja, i de flesta fängelser så arbetar de intagna. Jag gjorde det i fängelse.
Ställa ett litet saftstånd, eller något, mitt på basketplanen.
Jag fick måla soldater medan jag satt i fängelse.
- Jag satt i fängelse när jag var 18. - Leksaker?
Små leksakssoldater, och det var ganska avslappnande arbete.
Sedan blev jag satt på att skrubba korridorerna,
vilket inte var lika trevligt.
När satt du i fängelse? Det här kände jag inte till.
Visste du inte det? Åh, jag har ett skuggigt förflutet.
- Det är som Pandoras ask. - Det var fyra år sedan nu.
Vi har gått vidare, Brian. Vi har gått vidare.
Många tycker att jag fortfarande borde göra det.
Så man tar sig igenom en institution under flera år
- och slutar med att bli skuldsatt? - Ja, så kan man säga.
- Låter rätt likt att vara student. - Ja, exakt. Bra sammanfattat.
Det låter väldigt mycket som att vara student.
Förutom att man nog lär sig mycket mer i fängelse än i...
- Man lär sig ett yrke. - Ja, man lämnar med ett yrke.
Ett användbart yrke. Krogvakt. Man kan lära sig att bli krogvakt.
Ta inte den här fråga personligt, Alan, för jag har inte skrivit den. Okej?
Vilken typ av person skulle säga att Alan har en väldigt liten penis?
Jag beklagar.
- Min fru. - Nej! Nej.
Är detta en juridisk fråga?
- Det är verkligen en juridisk fråga, ja. - Åh, okej.
Jag kan berätta att vi befinner oss i världen av ärekränkningar.
Säg att jag har skrivit en roman
om någon som är programledare för ett program som heter "KI",
och heter Simon Dry. Och att han har en underhuggare
med lockigt hår vid namn Andrew Devons, som har en väldigt liten penis.
Tanken är att han aldrig skulle stämma en,
eftersom han aldrig skulle säga att den karaktären är baserad på honom.
För ingen skulle ju säga: "Den karaktären är baserad på mig,
eftersom jag heter något liknande och har en liten... Oj, vänta nu."
Jaha, jag förstår.
Så tanken är, att när man vill ärekränka någon,
så lägger man till vissa saker som de aldrig skulle erkänna.
De skulle skämmas för mycket för att säga att det liknade dem.
Det fanns en författare som fick nobben av Martin Amis,
den store romanförfattaren Martin Amis, som ni ser här.
Peter James fick nobben av honom,
men han hämnades genom att skapa en karaktär vid namn Amis Smallbone,
vars mandom blev jämförd med en stubbig penna.
Och jag antar att Martin Amis inte har stämt honom.
Var det Martin Amis...?
Vem var det som skrev om Norman Mailer, och satte skrev in en liten, typ,
en liten efterskrift till innehållsförteckningen,
eftersom han visste att Norman alltid brukade läsa den,
och där det stod "Norman Mailer", så stod det bara "Hej, Norm".
Det stämmer.
Det är lite som den där judiska vitsen, den som handlar om ett testamente.
"Till min svåger Louie, som alltid velat bli nämnd i mitt testamente: Hej Louie!"
Varför kommer vi som ståupp- komiker undan med det,
när någon häcklar en och när man ska svara på det
och säger något inför ett helt rum med, ni vet...
Det är ju ett sorts underförstått kontrakt
mellan publiken och komikern, att när någon häcklar en så svarar man:
"Om jag vill ha mer skit från dig, så klämmer jag åt ditt huvud",
eller något liknande, ni vet?
- En sådan historia... - Den tar jag.
Vad mer skulle du säga? Vad för andra saker?
Ge mig ett exempel.
Jag tänker inte avslöja mina bästa svar mot häcklare.
Men det jag menar är, att om man häcklar på skoj,
så är det inte ärekränkning. Och det är poängen.
Så, lika för lika håller inte i domstol, eller?
- Nej, jag tror inte det, exakt. - "Det var han som började".
Ja, exakt.
Men det finns olika typer av försvar. Och i det fallet,
som är en uppenbar lögn, angående Alans lilla penis, som exempel,
så är ett försvar sanningen...
...där personen faktiskt har en liten penis.
Ett annat är parlamentariskt privilegium.
Där kan en parlamentsledamot ställa sig upp och säga:
"Alan Davies, Herr Talman, har en liten penis."
Varav en annan ledamot kan ställa sig upp och säga:
"Han är en växare, inte en visare!"
- Ja, jättebra. Ja. - Ordningsfråga!
Poängen är att det inte går att stämma någon av dem,
eftersom man inte kan överklaga ett parlamentariskt privilegium.
Det finns högre privilegier
inom den vetenskapliga referentgranskningen också.
- Har det privilegier? - Ja, och det är ganska högt.
Så om man är oförskämd mot en forskarkollega...
Ja. Så länge det sker i ett granskat manuskript,
och man inte är illvillig, så får man faktiskt vara det.
Detta för debattfrihetens skull.
Jag skulle kunna publicera ett manuskript som mina kollegor sedan läser,
som handlar om din penis,
och jag skulle kunna klara mig ganska väl om jag inte var illvillig.
Precis. Det finns ett uttryck som används i det amerikanska rättssystemet,
kallat "frånvaro av illvilja".
Om man kan bevisa frånvaro av illvilja,
så kan man nästan säga vad som helst, vilket gör att...
"Jag gillar din lilla penis."
"Den är väldigt liten, men underbar."
Fast, vid något läge borde väl sarkasm komma in?
Ja, sedan finns ju det. Om man kan bevisa det, då.
Ett annat försvar är god tro.
"Jag trodde verkligen att han hade en liten penis,
jag menade inte att vara elak, jag sade det i god tro."
Det var en. En annan är åsikt:
"Det var bara min åsikt. I jämförelse med min, så är den liten, okej?".
- Det är en recension. - En recension, exakt.
- En stjärna. - En annan är allmänhetens intresse.
"Allmänheten har rätt att veta storleken på Alan Davies penis!"
Det kan vara ett försvar. Ett annat är samtycke.
"Han höll med mig angående storleken av hans penis."
Ett annat är vulgär smädelse.
"Du trodde väl mig inte när jag sade att du hade en liten penis?"
Jag var bara ohövlig mot dig. Jag försökte inte förtala dig.
Det skulle vara som om jag kallade dig för, du vet,
någon oacceptabel och tabubelagd svordom.
Om jag kallade dig för "mammaknullare", så skulle det inte räknas som förtal.
Men, om jag skulle skriva ner att jag faktiskt trodde att du hade
haft samlag med din mor, då skulle det räknas som förtal.
- Det är skillnaden. - Inte med en så liten penis!
Det där temat verkar fortsätta.
Kan vi få se bevisen för det?
För mig så är det bevis som gäller.
- Inte därifrån, den är jätteliten. - Åh, nej!
Låt mig bara få...
- Nej nej, Brian. - Upp till bevis.
För första gången så säger någon där hemma som säger:
"Jag skulle aldrig ha skaffat HD."
"Resning..."
Mycket bra.
Tack. Tack. Det finns...
Sänds det här på BBC 3 nuförtiden?
Jag beklagar, Brian, jag vet.
Hursomhelst, så är poängen
att säga att en karaktär inte är speciellt välutrustad
kan rädda en från förtalsåtgärd.
Vilket dokusåpaformat uppfanns av Karl den stores far?
Där ser ni en bild på Karl den store.
Big Brother?
Det är inte lika känt som Big Brother, och ni ska få en ledtråd.
Kändis-Big Brother?
- På Kanal 5. - "I'm a king - Get me out of here"?
Kan hända. Jag kan säga er att Dale Winton var programledare.
- Supermarket Sweep? - Nej, jag...
Total WipeOut? Vad mer har han gjort?
Åh, du var rätt bra, du är bra på...
- Jag känner till verken av... - Stort fan.
- Du kan ditt om Dale. - Japp.
Du vet förmodligen inte vem Dale Winton var, eller hur?
Eh... Karl eller dam?
Skärpning, publiken!
Han var en väldigt charmig gentleman, Herr Winton.
Väldigt trevlig, en skarpt trevlig gentleman, väldigt trevlig man.
Vem var hans far, då...?
Vem som var Karl den stores far är en bra fråga.
Jag tror inte att ni hört talas om honom,
jag skulle bli väldigt imponerad om ni hade hört talas om honom.
Han kallades för Pippin den lille, oturligt nog,
men om man går tillbaka i tiden, till den tidiga medeltiden,
om man går så pass långt bak,
så utmättes rättvisa på alla möjliga märkliga sätt.
Och ett av dessa var en form av prövning, som kallades för en gudsdom.
- En gudsdom. - Gudsdom.
- Det fanns alla möjliga gudsdomar. - "Ordeal or no ordeal"?
Om det... Om det bara vore Noel Edmonds vi talade om, då skulle vi...
- Är han en kvinna eller man? - Är Noel Edmonds en...?
Nu till gudsdomar. Denna specifika gudsdom involverade...
Om två personer var oense,
så fick de båda stå i formen av ett kors, så här, och stå kvar så.
- Jag vet inte vad det där är. - Vad är det som sker där?!
Någon sade att han hade en liten penis, så då undersöker de det.
"Är du en riktig läkare?"
Det kallades för "Judicium Crucis", eller "korsets rättvisa" på Latin.
Och det var i princip som ett sådant straff man fick i skolan,
där man skulle göra såhär, om ni nu fick göra det?
Och den som sänkte armarna först förlorade.
Detta skedde mellan Ärkebiskopen av Paris och Abboten av St. Denis,
fast de använde sig av förkämpar som fick göra det åt dem, så de sade till dem:
"Du å mina vägnar får stå här så länge du orkar i korsställning."
Och i det här fallet så var det Ärkebiskopen som vann.
Det är synd att man behöver nominera någon,
för om man inte gjorde det, så kunde man ju hacka på äldre människor,
ni vet...
"Jag vann." Det skulle vara genialiskt.
Det fanns gudsdom via kittling,
och det fanns alla möjliga typer av gudsdomar,
via vatten, via eld, och så vidare. Men, det finns en bil-lek...
Är det den där när man måste hålla kvar sin hand på bilen?
Ja, och den som är sist kvar vinner.
- Du ser, du känner ju till den. - Ja, det gör jag.
Dale Winton ledde,
- jag tror det var på Channel 5... - Det ringer en klocka, ja.
...ett uthållighetsprogram som var baserat på ett japanskt program
som hette "Touch the Truck".
- Där ser ni Dale, på taket. - Det hade jag velat se.
En massa människor som rör vid en bil, och inget annat.
I en hel timme.
I en timme? 81 timmar. Det var för...
Jag skulle spela in det och sedan spola förbi det ändå.
Det hela gick ut på att den sista som rörde vid bilen vann.
Men då gör man ju inget, om man bara står där...
- Nej, man måste vidröra den. - Ja, bilen rör sig i 130 km/h.
- Det hade varit något. - Där har ni ett lekprogram.
Man tilläts...
Man blev tillåten en 10 minuter lång paus varannan timme,
samt en kvarts paus var sjätte timme.
Fast, det där är ju riggat, ingen skulle orka hålla sin hand på...
Om man somnade så blev man diskad, så man var tvungen att hålla sig vaken.
Man fick inte lägga sig på bilen med sin hand på den,
man var tvungen att röra vid den medvetet.
Och tanken var att den sista som orkade stå kvar vann den.
Och vinnaren, som ni säkert vill veta allt om, antar jag,
som efter att han vunnit bilen, sålde den
för att få ihop pengar till ett försök till en politisk...
- För en armoperation. - Nej.
...för att ställa upp som politisk kandidat.
Han ställde upp för Kingston och Surbiton i valet år 2001.
49 093 personer röstade, och han fick med sig 54 röster.
Wow.
Så gör vi på Nya Zeeland,
det är ett tävlingsprogram på radio som sänds ganska ofta.
Ja, vi är förmodligen det enda land som fortfarande gör sånt.
Det är det enda sättet som man kan skaffa sig en bil på Nya Zeeland.
Att göra det i radio låter ju ännu märkligare, måste jag säga.
"De rör den fortfarande."
- "De rör den fortfarande..." - Måste man trumma på den?
Nej, de intervjuar de som rör vid bilen.
"Jag har John med mig här. Hur går det?"
"Det går bra. Jag rör vid den fortfarande." Ni vet?
"Hur många timmar är du uppe i?" "Sju."
Hursomhelst, så är detta
ett lekprogram som hämtat inspiration från ett medeltida...
- Uthållighetsgrej. - ...uthållighetsprövning, ja.
Fantastiskt, eller hur?
Vilken dom skulle ni rekommendera när det kommer till "Jedward Justice"?
Livstid.
Jag tycker synd om dig, Rhys,
för att vi tar upp alla en massa kulturella referenser
som inte betyder något för dig. Har du hört talas om Jedward?
Är de domare?
- De ser väldigt unga ut. - De är från Irland, tror jag.
- Är de tvillingar, eller bara bröder? - De är siamesiska tvillingdomare.
De är väl inte siamesiska tvillingar, eller?
Men de har väl lyckats bra ifrån sig, eller hur?
- Förlåt, men jag visste inte! - Jo.
Det är hela deras grej, att de är sammanväxta.
- Så de ÄR siamesiska tvillingar? - Ja, de är siamesiska tvillingar.
Driver han med mig? Jo, han driver med mig.
Jo, men det ser ju så ut.
- "Kom igen!" - Vems arm är det där i mitten?
De ser lite märkliga ut, måste jag säga,
men det är nog på grund av deras peruker.
Nej, nej. Det har inget med perukerna att göra.
- Jaha, okej. - Perukerna har inget med det att göra.
Hursomhelst, så finns det något som kallas för "Jedward Justice".
Detta kom före dessa tvillingar.
- De kanske tog sitt namn därifrån? - Nej, det tror jag inte.
Detta kommer från en by som från början hette Jedward,
men som sedan bytte namn till Jedburgh.
Den finns fortfarande. Har ni hört talas om Jedburgh?
- I nordöst. - Det stämmer, nära gränsen, faktiskt.
Det är en gränsstad, och däri finns det en ledtråd.
Men gränsen, som ni vet,
har genom historien lidit av intrång och räder från engelsmännen...
Av regnet.
...som plundrat Skottland, och vice versa.
Och de blev summariskt hängda utan någon rättegång.
Och detta kallades då för "Jedward Justice".
Och det ord som vi använder för någon som hängs utan rättegång är...
Vilket ord brukar man använda för det?
- Åh, lynchmobb. - Lynch, lynch, lynch.
Vart kommer ordet "lynch" ifrån, varför kallas det för "lynch"?
Jag har absolut ingen aning.
Det påstås att ursprunget till ordet "lynchmobb",
kommer från en man vid namn James Lynch Fitzstephen,
som var borgmästare i Galway, på Irland.
Han hängde sin egen son från balkongen på hans hus
efter att ha dömt honom för mordet på en spansk besökare år 1493.
- Det var rätt brutalt, eller hur? - Wow.
Åh, herrejävlar...
Det var extremt. Men han lärde sig en läxa och gjorde det aldrig igen.
Nej.
Sade du att han hängde sin son för att han stal en cykel?
- Nej. - Nej!
- Vad trodde du att jag sade? - Somnade du ifrån?
Jag hörde fel eftersom jag är så pass hungrig,
- att jag inte vet vad jag säger. - Nej, för att ha dödat...
Jag kan inte koncentrera mig när jag är hungrig.
...dödat en spanjor.
- Han dödade en spansk besökare. - Har ni någonting att äta?
- Han dödade... - Lyssnade du inte på...?
Nej, han gör inte det.
- Jag svälter ihjäl. - Gör du?
Och nu kan jag inte koncentrera mig eftersom jag har blodsockerfall.
Jag hoppas att du aldrig blir inkallad för jurytjänst
och blir hungrig på eftermiddagen.
"Hur var det? Dödade han en spanjor, eller stal han en cykel?"
Det är en ganska viktig skillnad.
"Jag svälter. Kan jag få ett äpple?"
Vad fick du det ifrån?
- Jag vet inte. - Att han stal en cykel?
Hans hjärna gled iväg.
Jag bara drev iväg och började tänka på pasta.
När sockret till hans hjärna sjunker,
så händer det tyvärr alla möjliga märkliga saker.
Finns det ingen som har något att äta här? Kan vi inte...
- Tar du med dig något ner? - Där har du. Där har du. Kom igen.
Tack så jättemycket.
- Hemmagjorda pannkakor. - Åh, pannkakor!
- Tack så mycket. - Kan jag få en puss?
- Ja, det kan du få. - Åh, hon vill ha en puss.
Mycket bra.
Har du något att äta åt Stephen också?
- Nej, jag klarar mig, det är bra. - När uppfann man cykeln?
Den var väl inte uppfunnen år 1493, eller hur?
- Så det är ju dubbelt... - Nej, det var den inte.
Dubbelt så löjligt.
Jag gillar det faktum att du ifrågasätter Alans...
...som om Alans hjärna fungerar logiskt.
Det skulle man inte kunna anklaga honom för att ha.
"Stal min cykel". "Din vaddå?" "Jag vet inte."
- De vet inte vad en cykel är. - De vet inte det.
Nu borde du ha fått i dig tillräckligt med socker för att din hjärna
ska kunna skilja på någon som mördat en spanjor och cykelstöld.
- Innan man uppfann cykeln. - Ja, exakt. Okej...
Vi kan ta om frågan en gång till, kom igen.
Nej, nej.
Så enkelt kommer du inte undan.
Hursomhelst, nu går vi vidare.
Varför borde man aldrig lämna en domare ensam i sitt rum?
För att hen kanske lagför sig själv.
- Så att säga. - Så att säga, ja.
Men, man får väl inte vara det?
Eller, om man är advokat så får man inte vara det.
Det stämmer.
Jag brukade jobba på tingsrätten i Manchester, som...
...den åtalade.
Min pappa och min moster var stenografer. Och på somrarna brukade jag...
Använde de såna skrivmaskiner? Oj, jösses!
Ja, den sortens palaver.
Och om man är den sista advokaten kvar,
så får man inte lämna salen om domaren fortfarande är där.
Helt rätt. Det kallas för att man är förbunden med domaren.
Man binder inte domaren,
det bara kallas att man är förbunden med domaren.
De såg självbelåtna ut, eller hur?
Han i bakgrunden har det trevligt.
Det har han verkligen. Han ser rätt belåten ut, eller hur?
Han ser lycklig ut. Men faktum är, att kläderna som domarna har
är en väldigt kostsam historia.
En domare i högsta domstolens kläder kan komma upp i 14 920 pund.
Det är rätt mycket för ens arbetskläder.
Där ingår kostnaden för två röda ämbets- dräkter som den här, och en i silke.
Hästtagelperuken kostar 1296 pund.
Deras byxor, med bälte, ligger på 665 pund.
Strumpbyxor, hängslen.
- Ja, de måste ju ha strumpbyxor. - Behåar.
När de har på sig strumpbyxor, så måste de ha på sig
två par strumpbyxor som advokat, och orsaken till det
var att Drottning Viktoria blev förolämpad av
att se deras benhår sticka ut genom dessa strumpbyxor.
Det är ju hemskt.
Därför måste de ha två par strump- byxor, så att håren inte sticker ut.
Och denna tradition fortsätter än idag. Visst var det intressant?
Jo, det var det, Stephen. Tack så mycket. Duktigt.
Men, peruken har ju två funktioner.
Jag vet inte om det alltid varit så,
men den fungerar lite som Stålmannens förklädnad.
Om man ser en domare utan sin peruk och ämbetsdräkt,
så ser hen ju helt annorlunda ut.
Så då kan hen ta en liten promenad genom Manchesters centrum
trots att alla hatar hen, så är det ingen som vet vem hen är.
Det är en av orsakerna till varför de har kvar allt det här,
eftersom att det ger dem en sorts anonymitet.
Advokater får inte skaka hand med varandra heller.
Det kände jag inte till. Den var bra.
Ja. De får inte skaka hand med varandra.
- Så de... - Gör de en "fist bump", eller?
Utanför domstolen så skakar de inte heller hand med varandra.
Så intressant!
Jag tror att det har att göra med om det är någon som försvarar mig,
så vill man inte se denne umgås med fienden, så att säga.
Känner ni till den här grejen, då?
Om man som advokat inte är korrekt klädd,
om man inte är klädd i så här i svart och vitt,
eller om man har en färggrann slips, eller något liknande,
så kan domaren inte se en, så att säga.
Ja, just det.
De säger faktiskt: "Jag ser dig inte."
Sedan säger de även: "Jag hör dig inte."
Om man inte är korrekt klädd: "Jag hör dig inte."
Man kan skrika hur högt man vill, men är man inkorrekt klädd,
så säger domaren: "Jag ser dig inte."
"Hör dig inte."
Hela den grejen.
Så fram till att de har korrekt klädsel
så kan inte domaren se eller höra en.
Det blir lite märkligt om man inte visste vilket plagg man har på sig
- som stöter sig. - Ja.
Och så tänker man: "Är det kravatten som sitter fel...?"
Och precis när man tagit av sig den, så säger domaren: "Hejsan!"
- "Där var du!" - "Där var du!"
Hursomhelst, vad hände
när världens största girigbuk glömde sina läsglasögon?
Han begick ett misstag där han gav bort sin förmögenhet,
eller något sådant...?
Nej. För att han glömde sina glasögon,
så kunde han inte signera ett dokument, eftersom han inte kunde se.
Därför sade han att han skulle ta det med sig hem och signera det där.
Vilket dokument kunde det ha varit?
- Kanske hans testamente? - Hans testamente, ja.
Så, där sitter han med sitt testamente, och så säger han:
"Jag tar med mig det hem och signerar det där."
- Och när han kom hem... - Så dog han.
Ja.
I detta fall...
Han hette William Jennens och var väldigt förmögen,
och hade en rätt stor familj.
Och det fanns ett domstolsfall som hette "Jennens mot Jennens",
eller som en advokat skulle säga: "Jennens och Jennens".
Fallet startades när han dog år 1798, och avslutades år 1915.
Wow.
Och hur avslutades det?
Hela juryn dog.
- Nej. - Dog hela släkten ut?
- Nej. - Hittade man hans glasögon?
För att...
Det tog slut av samma orsak som i den fiktionella versionen av detta fall,
som Charles Dickens skrev om i sin roman "Bleak House",
Jarndyce mot Jarndyce,
som var helt baserat på detta fall, av samma orsak.
Dödsboet fick slut på pengar.
Advokaterna hade förbrukat varenda litet öre av dödsboet.
Säger inte det rätt mycket?
Och i "Bleak House", som ni nog vet,
blev ett av Dickens största mästerverk,
så förekom detta domstolsfall, Jarndyce mot Jarndyce.
Och detta pågick i dussintals år genom flera kanslier.
Men han skrev boken år 1852.
Jennens-fallet hade vid det laget pågått i 54 år.
Och Dickens hade ingen aning
om att det skulle fortsätta hela vägen till Första Världskriget!
Chockerande, eller hur?
Allt på grund av att denna man glömde att signera sitt testamente,
och för att dessa människor var så desperata och rovlystna.
Men de glömde inte bort att han dog.
- Där är de. - Där är de!
Måste vara väldigt bra glasögon om de hjälper en läsa den boken.
Har ni skrivit ert testamente? Har ni haft det samtalet?
Det är faktiskt deprimerande.
En kvinna kom till vårt hus och vi satte oss ner med henne.
Och eftersom hon var så van vid att tala om döden,
så verkade hon vara rätt oberörd av det hela.
Nonchalant.
Ja, det skulle jag säga. Och hon satt bara där och sade sedan:
"Okej, så om du dör,
vem vill du att dina pengar och ditt hus ska gå till?"
"Till min fru och mina barn", sade jag.
"Men, om både du och din fru dör då?"
Då sade jag: "Eh..."
Sakta i backarna!
"Ja, ungarna får väl min bror ta hand om, och så."
Och sedan frågade hon: "Men, om ni
- och era barn..." - Om hela familjen stryker med.
"Då skulle jag vilja spendera lite pengar på en utredning,
om jag ska vara ärlig."
För att ta reda på vad fasen som hänt när en hel familj på fem försvinner.
Mitt samtal var lite mer försiktigt.
De använde hela tiden olika ord för att dö.
"Så om ni båda... Går bort."
- Förgås. - Avreser.
Om ni båda samlas vid Abrahams barm.
Men, det är väl deras jobb, antar jag.
Jag tror att jag har skrivit ett testamente, jag minns inte.
Du kan få min samling av Wagner-skivor.
- Åh, tack. Väldigt snällt. - Få honom att skriva på precis nu.
Du vill nog helst inte att jag skriver på, skulle jag tro.
Nej, han ansågs vara den rikaste civilisten i landet,
dvs. den rikaste icke-aristokraten, och bodde vid Grosvenor Square,
i ett väldigt praktfullt och vackert hus, förutom att han levde
i två små rum i källaren, men behöll de praktfullare rummen
för att kunna ta betalt av besökare som kom för att se dem.
Så pass girig var han.
Om han bara hade fått besök av tre spöken.
Då hade det löst sig. "Ge mig den största kalkonen ni har i fönstret!"
Helt rätt. Lille Tim, sist av alla.
Nu så, vart kan man hitta ett brådmoget småbarn,
en fertil 80-åring, samt en idiot i farten?
Är det på...?
Buckingham Palace.
Ja, eller i kändisversionen av Big Brother.
Kallar de Lee Evans för en idiot? Det verkar ganska taskigt.
Nej, han är det brådmogna småbarnet.
Jaha, jag förstår. Det låter rimligt.
Det här är återigen en lagterm. Vad är en idiot i farten?
Det har vi ju alla varit.
Ja, det har vi. Detta är en sorts fiktionell personlighetstyp.
- Som de använder i lagtexter. - Som används inom lagvärlden.
Den mest kända handlar om mannen på Clapham...?
Bussen.
- Bussen. Dvs... - Det har ju med reklam att göra.
Dvs. vad vi skulle kalla mannen... Ja, mannen på gatan, helt enkelt.
Jaha, jag förstår.
Engelsk civilrätt är baserat på tanken om den resonabla människan.
Hur skulle en resonabel person tänka?
Mannen på Clapham-bussen är inte korkad,
men han är inte heller professor i astrofysik.
Han är ingen idiot i farten.
Han är bara en vanlig resonabel medborgare,
och det används som standard hos våra domare.
Men, en idiot i farten används som standard
för en annan typ av lagproblem som kan uppstå.
Vi talar om att utge sig. Förstår ni vad jag menar med att utge sig?
- Som typ, logotyper, eller? - Ja. Fortsätt på den linjen.
Är det som falsk marknadsföring, eller plagiering?
Där har vi det. Produktplagiering.
Anta att jag lanserade något kallat "Boca Bola",
och att det kom i en precis likadan burk,
med samma typsnitt och samma mönster,
- det skulle vara olagligt. - Så att idioten i farten...
Skulle idioten i farten lägga märke till detta?
Om burken var grön, och inte röd, så skulle hen nog göra det.
Även en idiot i farten skulle märka, så det räknas inte som att utge sig.
Men om den var väldigt lik, så tänker hen:
"Jag köper en burk Coca Cola."
Då utger man sig, eftersom man inte behöver se så noga,
man tar bara en snabb titt, och då verkar det vara samma sak.
Så det använder man som ett typexempel.
Men, man måste vara försiktig,
för det finns även människor som inte är så observanta.
- Ja, det också, givetvis. - Som till exempel, jag själv.
Är du en inobservant person?
Ibland, ja. När jag tjänstgjorde i armén,
så fanns det ett observationsspår som vi tvingades gå,
där man gick igenom busksnår som det låg en massa saker i,
där vi gick igenom dem för att ta en titt,
och sedan när man kom ut på andra sidan av snåret,
så frågade sergeanten om vad för sorts saker man hade sett.
Och jag berättade att jag hade sett tre saker,
inkluderat den kon som markerade utgången. Så...
...det var egentligen bara två saker som jag såg,
medan det fanns 17 saker gömda i snåret.
En av dessa saker var en stridsvagn...
Men, till mitt försvar så var den kamouflerad till största del.
Ja. Det var ju bra.
- Men jag ingen idiot i farten. - Nej.
- För jag tog min tid. - Du var bara en enkel idiot.
- Tre gånger så lång tid. - En tillfällig idiot. Ja.
Så då skulle du vara den fertila 80-åringen, här.
Ja. Och den fertila 80-åringen är en fiktiv karaktär
som tror att vem som helst, även en 80-åring, kan föda ett barn.
Så det finns dessa sorters arketyper, och...
Och hur är det med barnet, varför är hon på dåligt humör?
Det brådmogna småbarnet?
Hon är som den fertila 80-åringen, fast på andra änden av skalan.
Jaha, okej.
Men, ärligt talat, hon är ju inte ett småbarn, hon är lite äldre än så.
Ja, det är hon. Fast hon ser rätt arg ut, eller hur? Väldigt arg.
Nu till något som inte är fiktion, och inte är inom juridiken,
förklara det här för mig.
Två personer hävdar att de har haft sex på Månen.
Vilka var de, och hur gjorde de?
De måste ju ha varit mångalna.
Ja, det verkar så, eller hur?
Jag kan ju säga att det inte är Armstrong och Aldrin.
Det hoppas vi inte. Det är inte astronauterna.
Det är inte någon som faktiskt varit där.
Inte på Månen i sig, men det finns väl bitar av Månen här på Jorden?
- Jo, månstenar. - Ja.
På våren år 2002,
så var det en praktikant på Johnson Space Center i Houston,
eller tre praktikanter, som stal ett helt kassaskåp fullt med månstenar.
Ringledaren, Thad Roberts,
och hans medbrottsling, med det underbara namnet Tiffany Fowler,
spred tydligen ut dessa stenar över en säng och "gjorde det" på stenarna.
Det låter inte så... Det låter ju hemskt.
Han blev hård på något hårt. Jag vet inte hur de gjorde.
Det låter ju obekvämt, men det var verkligen unikt.
Jag skulle inte tro att något annat par på Jorden skulle kunna påstå
att de legat på Månen, eller åtminstone på delar av den.
- Jag tror att jag äger en bit av Månen. - Äger du en bit av Månen?
Ja, någon gav mig en bit av den i födelsedagspresent.
Jaha, lite som att få en stjärna döpt efter en.
Jag vet inte hur legitimt det är.
Jag väntar bara på att Richard Branson ska fixa det.
Sedan kommer jag att ta mig upp dit för en liten titt.
Du vet säkert mer om det här än vad jag gör,
men Virgin Galactic är inte det enda företag som försöker
erbjuda åtminstone en resa ovanför atmosfären,
men det kommer att bli en ganska kort resa ovanför den, eller hur?
Ja, det kommer bara ske i några minuter.
Det kommer att vara dyrt, men skulle du överväga att göra det?
- Det skulle jag, utan tvekan. - Du skulle väl vilja se det?
Fast mer som en nöjesresa, eller hur?
Det tar väl två och en halv minut, och sedan kommer man ner igen.
Som den s.k. "spykometen",
- där man störtdyker ner. - Den åkte jag med.
Ja, just det, i ditt program så gjorde du det. Ja, absolut.
Och det var en upplevelse.
Jag måste säga att jag såg det, och du gjorde beundransvärt bra ifrån dig.
Men den jag beundrade mest var kameramannen.
Som snurrade omkring.
Ja, att hålla dig i bild kunde inte ha varit enkelt.
Men det finns delar av Månen
förutom de vi tog med oss, här på Jorden.
Det finns rätt många delar av Månen och Mars, pga. meteoriter...
Så klart! Det stämmer.
...som tar sig igenom atmosfären, och detta kanske är hörsägen,
men det finns en historia om en del av Mars som träffade en hund i Egypten,
- som sedan dog av det. - Är det så?
Ja. Och vad är oddsen för det? Stackars hund.
Stackars hund!
Men det var en meteor från Mars, en av de kändare meteorerna från Mars.
Jag antar att den avslutade dess liv när den kom in i så hög hastighet.
Lät det: "Bonk, voff!"?
Det skulle det om han hade fångat den.
Sedan finns det en historia om en kvinna som fick benet krossat av en meteorit.
Hon låg i sängen när en tog sig igenom taket och krossade hennes ben.
Brian, är Månen likadan hela vägen igenom,
eller är ytan annorlunda från resten av den?
Den har ingen kärna av järn,
eftersom man tror att den har blivit avknoppad från Jorden
efter en kollision under skapandet av det tidiga solsystemet.
Grävde man långt ner när Apollo- astronauterna samlade på sig prover?
Nej, de skopade bara upp lite från ytan.
- Ner i en säck, och så åkte de. - Ja.
Och det är en del av bevisen för att Månen faktiskt
blev bortsprängd från Jorden vid ett tidigare tillfälle,
eftersom att beståndsdelarna är väldigt lika varandra.
Jag måste nog påpeka,
att Thad Roberts historia om att han gökat på månen,
inte är speciellt trovärdig,
och att vissa tycker att han bara gillar att skryta om saker,
och att det inte är sant, men han påstår det i alla fall, så vem vet?
Och slutligen: Varför skulle jag uppmuntra en psykopat till att glo på mitt skrev?
Kolla på den bilden.
Jag menar...
Det här är en sån fråga där vi nog inte vill veta svaret på.
- Nej, precis. - Ingen trevlig tanke.
Skulle det släppa spänningen?
Tyvärr så återkommer vi till den märkliga världen av 1960-talet,
och vi befinner oss i världen av teoretisk [suck] psykiatri.
Och ni blir nog inte överraskade av att detta skedde i Kalifornien,
där en psykolog vid namn Paul Bindrim,
uppfann naken-psykoterapi på ett nudistläger, år 1967.
Där bedrev han diverse obekväma övningar,
däribland någon som kallades för "skrev-stirrning",
där deltagarna instruerades i att stirra på varandras genitalier...
Åh, herregud!
...och berätta om de sexuella upplevelser som de skämdes mest för,
medan de låg nakna i en cirkel med benen i vädret.
Tyvärr så fanns det även en läkare vid mentalsjukhuset Oak Ridge Hospital,
en kanadensisk psykiatriker vid namn Elliot Barker,
som höll i jättelånga nakenpsyko- terapimöten med kriminella psykopater.
Dessa råa, nakna, och LSD-baserade sessionerna varade i 11 dagar.
I 11 dagar gav man LSD till psykopater, tog av dem kläderna, och...
Men, jag tror ju på evidensbaserad vård,
så om det visar sig fungera, så borde det vara tillgängligt för allmänheten.
Det håller jag med om.
- Det spelar ingen roll hur löjligt det är. - Det har du så rätt i.
Jag är också en empiriker, som du.
Så skulle du gilla det faktum att den genomsnittliga nivån på återfallsbrott
bland psykopater ligger på 60 %.
Hos de som genomgick detta program, så låg det på 80 %.
Men, då så.
- Starka bevis, i så fall. - Därför så är det en dålig idé.
Återfallsförbrytning är när man begår samma brott igen.
- Ja, jag förstår. - Men, varför kan inte vi testa det?
Ställ er upp. Vi kan ställa oss upp och visa våra genitalier för varandra.
Kom nu, Alan. Kom igen.
Nu är det många som plockar upp sina kameror, vilket är lite...
Det här kommer upp på sociala medier.
Han har ett långt teleobjektiv också, vilket är förolämpande.
Du kommer inte se min därifrån, du måste komma in närmare.
Publiken borde kanske ta av sig sina kläder också?
Känner ni er bekväma med det?
Ja, det skulle göra mig mer bekväm.
Okej. Nu hoppas jag att BBC kommer låta oss dela det här tillfället.
- Ett, två, tre. - Av med byxorna!
Oj, kära nån! Eh... Det verkar som om vi fått tekniska problem.
Vi jobbar på att försöka fixa detta så fort vi kan.
Okej... Bra, nu är det fixat, och ni återgår vi direkt till QI.
Förhoppningsvis så har vi inte missat något ganska intressant.
Ja, det där gick ju bra, väldigt bra. Bra jobbat.
Det var ju intressant.
- Ja. - Mycket intressant.
Nu förstår jag varför du heter "Brian Cox".
Japp!
Absolut.
- Så skumt att den var blå, också. - Ja, jag vet.
Hursomhelst, nu har vi lärt oss mycket om varandra och om vår publik.
Tack till publiken för att även ni deltog. Väldigt snällt av er.
Det var väldigt intressant och avslöjande, och på tal om avslöjande,
så kan man säga mycket om skrevstirrande,
men man kan säga ännu mer om poängstirrande.
Och herrejäklar, vilka poäng vi har för er idag.
Det är svårt att tro att en man med ett sådant intellekt
skulle hamna sist, men tyvärr så måste jag säga, att på -7 poäng,
- har vi Brian Cox. - Åh, herregud! Du kom sist!
Vilken ära.
Och...
På -2 poäng:
Janus... Janus?!
Jason, Jason Manford.
- Bra jobbat, du! - Tack så mycket.
Åh, kära nån.
På andraplats, med magnifika 3 pluspoäng,
har vi Rhys Darby.
- Bra jobbat, grabben. - Tackar.
- Bra gjort. - Tackar.
Men, kan ni tro det, damer och herrar,
med enorma 5 tum... Förlåt, jag menar...
...enorma 5 poäng: Alan Davies.
Då återstår det bara för mig att tacka Rhys, Jason, Brian och Alan,
och må Gud vara barmhärtig mot era själar. God afton.
Textning och översättning av: Zaphod Beeblebrox.