Mi-aş fi dorit o ceremonie publică,
dar dată fiind natura muncii lui Bobby peste hotare...
- E perfect de înţeles, domnule. - Tommy.
Vrei să ţii tu asta? Foarte bine.
Haideţi s-o facem.
NYPD desfăşoară forţe pe tot globul
pentru a lupta împotriva teroriştilor şi a păstra oraşul nostru în siguranţă.
În timpul exercitării misiunii din cadrul programului "Legături internaţionale"
din Malaezia, detectivul Mulrow
a jucat un rol important în capturarea unui lord al drogurilor,
a cărui reţea de activităţi criminale s-a răspândit şi în oraşul nostru.
Ca recunoaştere a curajului şi a abilităţii sale,
am onoarea de a-i conferi detectivului Robert Payson Mulrow
Medalia pentru Valoare.
Bună treabă!
Felicitări!
- Bravo, Bobby! - Mersi, Danny.
Ştiu cât de grea poate fi munca asta pentru familie,
deci medalia asta e şi a lui Tommy.
Dar Bobby s-a întors acasă acum. Să facem să rămână aşa.
Ar fi minunat.
- Am să-ţi dau ţie asta. - Bine.
- Felicitări! - Mulţumesc.
Frumos birou, tată.
- Nu atinge nimic! - Nu.
Doar mă întrebam dacă voi avea şi eu un birou ca ăsta, într-o zi.
E nevoie de forţă morală, răbdare şi echilibru sub presiune.
Deci tu cum ai obţinut cheile?
- Întoarce-te la lucru. - Da, să trăiţi!
- Norocoasă lovitură! - Aranjează bilele, fraierule!
Faci un tort pentru... aniversarea lui Henry?
Nu, Linda.
60 de ani de când bunicul a intrat în poliţie.
- Îţi vine să crezi? - Da.
- Mă întreb cum se simte el. - Presupun că bătrân.
M-a rugat să-l iau în maşina de patrulare ca să marcheze aniversarea.
- Timp de două zile, nu mai puţin. - Henry Reagan din nou în misiune.
- Vrei să-l iei? - Desigur. Va fi distractiv.
Dacă zici tu.
Fii serioasă. O să fie greu pentru el.
Să stea în spate, în timp ce toţi ceilalţi ne facem treaba.
Sunt convinsă că va fi foarte cuminte.
Doar să te asiguri... că-şi lasă pistolul acasă.
Nu pot să cred!
Frank.
Cred c-ar fi trebuit să salvez jocul următor.
Asta a apărut pe adresa ta de e-mail.
Dle comisar, tranzacţia e una simplă.
Îl ai în arest pe un membru foarte important al organizaţiei noastre.
Dă-ni-l înapoi pe Abdul Sayid şi ţi-l vom da înapoi pe omul tău.
Ai 24 de ore la dispoziţie.
Dacă nu o vei face, detectivul Mulrow va muri.
Traducerea şi adaptarea: Cornelia Nifty Subtitles Team
BLUE BLOODS Sezonul 3  Episodul 5
Ce avem aici?
Ea este ofiţer Reynolds, dle comisar, şefa biroului CIA din Malaezia.
- Cine e tipul ăsta? - El e Omar Sayid,
al doilea cap al cartelului de droguri din Malaezia
la decimarea căruia a ajutat detectivul Mulrow,
când era staţionat acolo.
Adresa expeditorului e cifrată. Va dura câteva zile decriptarea.
Un nou e-mail a sosit acum şase minute.
"Asiguraţi-l pe Abdul Sayid. Apoi aşteptaţi instrucţiuni."
Fratele lui, Abdul Sayid.
Noi l-am anihilat în Morningside Heights, acum şase luni.
Abdul conducea echipa din New York pentru fratele său, Omar.
Tocmai a primit 20 de ani pentru trafic de droguri.
Datorită muncii detectivului Mulrow din Malaezia.
Abdul e programat să fie mutat din închisoarea din Manhattan
în cea din Rikers, înainte să-l trimită în nordul statului,
moment în care nu va mai fi sub jurisdicţia NYPD.
Acest Omar e un tip isteţ. Să înţeleg că Agenţia îl cunoaşte bine?
Trafic de droguri, şantaj, crime. Fraţii Sayid sunt figuri importante.
Am lucrat cu detectivul Mulrow în câteva misiuni de colaborare.
E un om bun.
Vreau să-l recuperăm.
Răpirea e o procedură standard pentru clanul Sayid.
Se ştie că şi-au executat prizonierii şi că nu negociază niciodată.
Cu tot respectul, clanul Sayid
e pe lista noastră de organizaţii teroriste.
- Agenţia menţine o politică fermă să... - Să nu negocieze niciodată cu teroriştii.
Agenţia v-ar solicita cu fermitate să vă menţineţi pe aceeaşi linie.
Realitatea nefericită e că, conform modului lor de operare,
detectivul Mulrow ar putea fi deja mort.
- Dle comisar? - Scuzaţi-mă.
- Ştiţi de ce sunteţi aici? - Doar că Bobby Mulrow a fost răpit.
Luaţi loc.
Dle detectiv Reagan...
Tu îl ştii. Ar putea fi un avantaj.
Dle detectiv Croft, ai fost staţionat în zona unde operează răpitorii.
Le ştii metodele.
Dar, important e că vă cunosc pe amândoi. Şi voi mă cunoaşteţi pe mine.
Ceea ce fac eu aici este clandestin.
Implicarea cetăţenilor străini necesită participarea la anchetă
a autorităţilor federale. Dar dacă nu faceţi greşeli,
voi doi veţi conduce operaţiunea... raportându-mi direct mie.
- Aţi înţeles? - Da, domnule.
Da, să trăiţi!
Responsibilitatea pentru viaţa lui Bobby Mulrow
aparţine acestui birou. Fără presă.
Dacă atrag atenţia asupra lor,
capacitatea mea de a controla situaţia se duce pe apa sâmbetei.
Am înţeles.
Lăsaţi dosarele pe birou, după ce le studiaţi.
Suntem presaţi de timp. Găsiţi-l.
Da, să trăiţi!
Ce-ai aflat, Sam?
Mulrow şi-a lăsat soţia şi copilul şi s-a dus să cumpere lapte
de la magazinul de după colţ.
Acum, trei bărbaţi înarmaţi aşteptau într-o dubiţă albă.
L-au răpit, l-au băgat în spatele dubiţei şi au plecat în viteză.
Bine, cum stăm cu martorii?
Suspecţii purtau cagule, dar avem un număr de înmatriculare parţial.
Îl rulăm prin RTCC.
În regulă, să obţinem toate filmările de la camerele din zonă.
Echipa tehnică a numărat 15 camere până acum.
Bine. E o situaţie dată naibii.
- Cea mai rea. - În ciuda circumstanţelor,
mă bucur să lucrez la asta cu tine, Danny.
Şi eu.
Fir-ar să fie.
- E soţia lui? - Da, şi fiul lui.
Cum l-ai cunoscut pe Mulrow?
Am fost în aceeşi companie la Academie.
Uite, podul Henry Hudson e destul de aproape,
deci dacă au plecat din Manhattan, probabil au luat-o pe acolo.
Mă duc să vorbesc cu ea.
Bine, îi sun pe cei de la poliţia rutieră.
- Trebuie să-l găseşti pe Bobby. - Facem tot ce putem.
Am trăit doi ani fără soţul meu, când a fost în Malaezia.
Tommy a trăit fără tatăl său.
Când a venit acasă, în sfârşit, se întâmplă asta?
Facem tot ce putem.
El a dat totul pentru munca asta.
Iar eu şi Tommy... l-am dat pe el.
Adu-ni-l înapoi.
Cred că e timpul să vorbim cu Abdul Sayid.
Procuror general adjunct Reagan, domnule.
Am venit imediat ce-am primit e-mail-ul de la tine.
Totul e bine?
Se pare că nu.
Cunosc nivelul de alertă după expresia de pe faţa ta.
Şi nu-mi vei spune despre ce e vorba.
Cum pot să fiu de ajutor?
Am nevoie de un ordin scris de scoatere a unui prizonier din arest.
Se numeşte Abdul Sayid.
- Confidenţial? - Extrem.
Şi pe cine să pun ca ofiţer care a solicitat?
- Trece-mă pe mine. - Asta e o premieră.
Aşteaptă.
Aşadar, prin obţinerea unui ordin de eliberare pentru fratele lui Sayid...
Mă pregătesc pentru orice eventualitate.
Înseamnă că eşti gata să negociezi cu teroriştii?
Înseamnă că vreau ca teroriştii să aibă impresia că eu fac tot ce cer.
Am câteva întrebări pentru tine, Abdul.
Când ai vorbit ultima oară cu fratele tău?
Ţi se ia telefonul mobil când eşti la închisoare.
Lasă prostiile.
Fratele tău a ordonat răpirea unui detectiv din NYPD.
- Are probleme cu autorităţile. - Cred că e o trăsătură a familiei.
Înţeleg că vei sta închis mult timp într-o închisoare americană.
Am venit aici ca să-ţi dau şansa să-ţi uşurezi situaţia.
Trădându-l pe fratele meu?
Noi nu suntem americani. Nu-i trădăm pe ai noştri.
Pe bune? Hai să-ţi spun cum facem:
Dacă omul nostru moare, vei avea probleme serioase.
Dacă ne ajuţi să-l găsim pe detectivul Mulrow,
poţi ieşi liber pe uşa aceea.
Detectivul vostru şi-a băgat nasul unde nu-i fierbea oala.
În ţara mea, se plăteşte un preţ pentru asta.
Acel detectiv şi-a făcut datoria, iar asta nu e ţara ta, deşteptule.
Ascultă-mi sfatul.
Dacă-l vreţi pe detectiv înapoi teafăr, daţi-i fratelui meu ceea ce vrea.
- Ai obţinut ceva de la Abdul Sayid? - Nimic în afară de atitudine ostilă.
Ştie ce-are de gând fratele lui?
Normal că ştie, dar e prea isteţ ca să spună ceva.
Totuşi, am primit poza asta de la poliţia rutieră.
A fost făcută de o cameră de la o cabină de taxare
de la podul Henry Hudson, la trei minute după răpire.
Şi el e şoferul care l-a răpit pe Mulrow.
Am verificat cu programul de recunoaştere facială... nimic.
Cineva care a rămas din grupul lui Abdul din New York putea lua parte la asta?
Cei din grup sunt ori morţi, ori închişi. Cu o singură excepţie.
Jamal Khan. Eliberat condiţionat luna trecută,
A făcut 18 luni pentru atac de gradul doi. Mai mult asociat al grupului decât membru.
- Un tip destul de neimportant. - E tot ce avem mai bun, sergente,
şi cum ne-au mai rămas doar 12 ore şi 22 de minute,
va trebui să ne ajute.
Aţi trimis o echipă să-l ridice?
Nu era acasă. Din câte ştim, a aflat că-l suspectăm şi s-a ascuns.
Şi cum naiba îl găsim?
Abdul Sayid frecventa un local numit Bahru Bar.
E foarte la modă pentru populaţia malaieziană.
Cine ştie? Poate cineva de acolo ştie cine e Jamal Khan.
În regulă. Duceţi-vă.
Grozav mic dejun, dle comisar.
Da, dar ar trebui să încercaţi să mâncaţi prânzul de aici.
Mama lui făcea lasagna atât de bună,
încât comandam tăvi întregi la cartierul general.
Şi pentru ultima oară, spune-mi Henry.
Nu mai poţi să accepţi mâncare pe gratis, bunicule.
Păi, n-am putut să-l jignesc pe om.
Sectorul Adam, rezolvaţi o dispută în stradă
din faţa clădirii de la nr. 933 de pe strada 9.
- Doamne. Din nou idioţii ăia. - Adresa asta îmi sună familiar.
- Pizzeria Salducci. - Salducci! Desigur. E o instituţie.
Înainte s-o cunosc pe bunica ta,
mâncam acolo de două, trei ori pe săptămână.
Cea mai bună porţie din oraş.
Pariez că şi acolo era gratis pe vremuri, nu?
Care-i conflictul la Salducci?
Fratele şi sora, proprietarii localului, s-au separat.
Ea a cumpărat o rulotă pentru pizza şi o parchează în faţă, ca să-l enerveze.
Nimic nu-i ca furia femeii, nu?
12 George, confirmă că răspundem noi.
Poliţia. Trebuie să vă punem câteva întrebări.
Bine, atunci.
- Taci! La perete şi rămâi acolo. - Linişte! Linişte!
L-aţi auzit. A zis să tăceţi!
Cu cât ne veţi da mai repede ce ne trebuie,
cu atât mai repede vă veţi întoarce la meciul de fotbal.
Jamal Khan e suspect în cazul răpirii unui ofiţer de poliţie.
Ştim că lui Jamal Khan îi place să vină în acest bar cu oamenii lui Sayid.
Vrem să ştim unde e Jamal Khan, sau locurile pe care le frecventează.
Deci cine vorbeşte?
"Poliţiştii americani sunt toţi cowboy", nu?
Am stat patru luni în Putrajaya, ştiu exact ce spui. Taci!
Dacă nu cumva ai ceva să ne oferi.
Fraţii Sayids sunt nişte animale. Îi vor ucide pe cei care vorbesc cu voi.
N-am venit aici ca să vă facem greutăţi, pricepeţi?
De fapt, sunt sigur că mulţi dintre voi au în buzunar ceva ce n-ar trebui să aibă.
Sunt sigur că alţii au probleme cu cartea verde.
Dar azi e ziua voastră norocoasă, pentru că nu ne pasă de toate astea.
Azi, nu vrem decât să aflăm adresa sau locurile unde ar putea fi Jamal Khan.
O putem face într-un mod delicat, sau într-un mod dur.
- În regulă. - O vom face în modul dur.
Toată lumea să-şi golească buzunarele pe masă, acum!
- Haideţi! - Buzunare! Masă! Acum!
Danny!
Vă mulţumesc pentru cooperare. Savuraţi restul meciului!
Jamal Khan.
Trebuie să vorbesc cu tine. Unde te duci?
Eşti eliberat condiţionat şi fugi de un poliţist?
Nu am nimic de spus.
Da, de-asta te ascunzi, Jamal?
Alo! Jamal cară şi altceva în afară de alimente.
Uite, îmi pare rău, nu vreau să mă întorc la puşcărie.
Dacă eşti isteţ măcar o dată-n viaţă, poate nu va fi nevoie.
Trebuie să ne răspunzi la câteva întrebări, acum.
L-ai văzut pe vreunul dintre amici tăi din echipa lui Sayid?
Sunt eliberat condiţionat. N-am voie să am relaţii cu infractori.
Zise tipul cu pistol. Eşti şmecher?
Vă spun adevărul.
Tipii ăştia au răpit un poliţist. Ceea ce-mi dă o stare foarte proastă.
Şi întrucât credem că ai fost cu tipii ăia de când ai ieşit,
asta te face complice, mă înţelegi?
Nici vorbă. Am terminat-o cu Sayid.
Dovedeşte-o. Îl ştii pe individul ăsta?
E unul dintre răpitori. Dă-ne adresa şi numele, acum!
- Haide! - Individul ăsta e ultima ta grijă.
E Karim Naduri. Era şoferul lui Abdul.
- Dă-mi o adresă. - Are o locuinţă pe strada Alexander.
- Dă mai multe detalii, rapid. - Strada Alexander, nr. 422.
O să reţinem arma. Tu păstrează cumpărăturile.
De ce Naduri nu apărea pe lista noastră cu oamenii lui Sayid?
A fost deportat acum trei ani.
Probabil că fratele lui Abdul l-a adus înapoi în ţară ca să-l răpească pe Mulrow.
Ăsta pare să fie locul.
- În regulă. Să mergem! - Stai aşa!
E drăguţ când suspecţii vin direct spre tine, nu?
Ce naiba e asta? Nu se poate aşa ceva.
- E o maşină de şcoală a poliţiei. - El nu ştie asta.
Poliţia! Aruncă arma!
Nu! Nu!
- Am prins-o pe fată. - Nu mă împuşcaţi!
- Ridică-te! Lasă mâinile jos. Ridică-te. - N-am făcut nimic!
- Taci! - N-am făcut nimic.
N-am făcut nimic.
- E mort? - Da, e mort.
Mort, dar nu uitat. Singura noastră pistă.
- Nu era nevoie să-l împuşcaţi. - Ba da, trebuia.
Ceea ce e foarte rău, întrucât aveam nevoie să vorbim cu el.
Iubitul tău a fost implicat în răpirea unui ofiţer de poliţie.
- Ştii ceva despre asta, Elena? - Nu.
Karim nu mi-a spus nimic despre aşa ceva.
Unde a fost Karim aseară?
A fost cu tine?
A plecat pe la ora 19:00. S-a întors în zori, total răvăşit.
Asta-i tot ce ştiu.
- Răvăşit. Cum? Era drogat? - Mai tot timpul.
Care era drogul preferat? Haide, îi plăcea cocaina, heroina, ce?
Pilule, îi plăceau pilulele... chestii prescrise pe reţetă.
- Le obţinea de la un medic? - Da, cum să nu?
El şi băieţii pătrundeau în farmacii şi luau tot ce voiau.
Le numeau "magazine de bomboane".
Bine. Stai cuminte.
Ai înnebunit?!
- Vorbeşti serios? - Eşti nebună?!
Glumeşti? E afacerea mea. Asta facem aici.
- E afacerea mea. E ridicol. - Nu e afacerea ta.
Dă-mă în judecată, Joey. Tu duci afacerea de râpă.
- Da? Porcăria asta Gourmet? - Faci mişto de mine? Porcăria asta?
Porcăria asta e viitorul, idiotule.
Înapoi, înapoi, daţi-vă înapoi.
Câţiva paşi înapoi. Ce v-am spus mai devreme?
Că dacă va trebui să ne întoarcem aici,
vă vom reţine pe amândoi pentru comportament turbulent, aşa-i.
- Crezi că ea ascultă? - Am aprobare să vând aici.
Da, lua-te-ar naiba!
- Du-te dracu'! - Gata. Înapoi!
- Înapoi. La perete. Înapoi! - Linişteşte-te. Stai acolo, te rog.
Nu mişca!
Uite, dacă le punem cătuşe, îi ducem la secţie
şi cerem mandat de percheziţie, cearta lor va lua sfârşit.
- Asta-i va pune la punct. - Haide, e doar o ceartă în familie, nu?
A doua pe ziua de azi.
E a treia din săptămâna asta care e anunţată la 911.
Dacă-i ducem la secţie, doar se vor agrava lucrurile.
Şi dacă nu, vă veţi întoarce aici până la apusul soarelui.
Uneori, un şut în fund face cât o mie de cuvinte.
Sunt de acord cu Henry. Destul cu vorba.
- Hai să-i luăm. - Cum ziceţi.
Poţi veni cu noi oricând. În regulă, oameni buni...
- Dle comisar. - Da, Baker.
- Alyssa Mulrow e aici... - E soţul meu, dle Comisar.
Avem o căsnicie solidă, pentru că nu avem niciun secret.
Adică ştiu ce puteţi şi ce nu puteţi face,
când cineva ca Bobby cade în mâinile duşmanului.
Ştiu care sunt regulile. Nu negociaţi cu teroriştii,
iar aceşti indivizi care-l au pe Bobby vor ceva, nu-i aşa?
- Da. - Vă implor...
Orice ar fi, vă rog să le daţi.
Am nevoie de soţul meu. Fiul nostru are nevoie de tatăl lui.
- Îl voi aduce înapoi. - Mulţumesc.
Sergente.
Băieţi, trebuie să fiţi epuizaţi. Ce aţi aflat despre răpitori?
Iubita lui Naduri ne-a zis că ei jefuiau farmacii,
aşa că ne-am dus la toate farmaciile
care au fost jefuite în ultimele săptămâni, în Bronx.
Am găsit una pe strada Tremont, de unde, în afară de droguri,
a fost luat şi un card de credit pe care proprietarul îl ţinea în casa de marcat.
- Şi? - Şi am găsit o factură de la "Con Ed"
plătită cu cardul de credit, imediat după spargere.
Factura e de la un apartament de pe strada Willis.
Ar putea fi locul unde oamenii lui Sayid îşi ţin drogurile şi ostaticii.
Voi chema unitatea de urgenţă şi vom merge acolo.
Mai aveţi trei ore şi 47 de minute.
- Duceţi-vă. - Am plecat.
E jacheta lui Bobby.
Totul e-n regulă aici. Ies afară.
A plecat. A fost aici.
Probabil că Jamal i-a anunţat.
Sayid îşi face jocul. Încearcă să ne facă să negociem.
- Sugerez să... - Scuză-mă.
Oamenii de acolo sunt ai mei. Eu conduc operaţiunea asta.
Frank, încă un e-mail.
E un link.
Nu ştim când a fost filmat, sau dacă mai e în viaţă.
Dle Comisar... Abdul tocmai a aterizat la Rikers.
Tata nu vrea să-mi spună ce se întâmplă.
- Da, asta nu e bine. - Mi-am imaginat.
- Deci, acest Abdul e cheia problemei? - Poate.
- Deci, nici tu nu-mi vei spune nimic? - Nu. Nu pot.
Ştii că mă expun unui risc, lăsându-te să-l scoţi pe tip din închisoare.
Departamentul apreciază asta, crede-mă.
- Poftim documentele. - Poate să plece.
Mi-am imaginat că te voi vedea din nou azi...
Taci! Haide, scoate-l afară.
Da, tată. L-am luat. Am înţeles.
Spune-i că-l avem pe Abdul Sayid şi cerem noi instrucţiuni.
Nu avem niciun răspuns, domnule.
- Îmi place partenerul tău. - Da, e de treabă.
Înfruntă situaţiile direct. Ia taurul de coarne.
- Dar eu nu, aşa-i? - Ce vrei să spui?
Cum se face că nu m-ai susţinut azi acolo?
Doar m-am gândit că situaţia necesita o abordare mai agresivă, asta-i tot.
Adică, uneori trebuie să faci ceva mai mult decât să discuţi.
Am avut aproape 40 de arestări de când sunt în poliţie.
Şi nu arestând un vânzător de pizza care se ceartă cu sora lui.
Ci folosindu-mi mintea acolo şi mai puţină forţă, nu mai multă.
Înţeleg.
Poate-ar trebui să lăsăm baltă plimbarea cu maşina de mâine.
Nu, am făcut o înţelegere... două ture.
Voi încerca să nu te dezamăgesc mâine.
Nu pricep. Au mai rămas două ore, pe ceas.
Ce aşteaptă oamenii lui Sayid? L-am scos pe individ din puşcărie,
iar fratele lui nu se mai grăbeşte să-l ia înapoi?
- Indivizilor le place să-şi facă jocul. - Ştiu asta.
Dar, din păcate, noi nu ştim dacă Mulrow mai trăieşte,
iar nemernicul ăsta stă aici
ca şi când ar stăpâni închisoarea iar noi avem mâinile legate.
Când eram staţionat în Kabul,
poliţia locală avea metode de a-i face pe tipii ăştia să vorbească.
- Adică? - Uneori, faci ceea ce trebuie
- ca să obţii informaţia necesară. - Despre ce vorbeşti, Sam?
Vrei să-i aplicăm metodele medievale?
Ca să-l aduc înapoi pe Bobby Mulrow la soţia şi copilul său, da.
- Tu nu? - Normal, i-aş aplica metode medievale
unui nenorocit ca ăsta şi pentru un şut.
Nu noi decidem ce e de făcut.
Comisarul decide. Până atunci, ne purtăm politicos.
Salut, detective! Ai picat la ţanc.
Aş mai vrea un suc.
Şi eu aş vrea să-ţi bag cutia asta pe gât.
- Nu, mai ai nevoie de mine. - Zău?
De unde ştii că nu l-am găsit pe detectivul Mulrow?
Pentru că aş fi deja într-o închisoare din nord, dacă l-aţi fi găsit.
- Ai ceva de spus, detective? - Da, am ceva de spus.
Încă mai poţi face ceva în beneficiul tău.
Dacă ne ajuţi să-l găsim pe detectivul Mulrow,
un avocat bun te va scăpa de închisoare.
Îmi aduci aminte de fratele meu. Foarte încăpăţânat.
Sunt încăpăţânat.
Dar nu sunt în niciun fel ca idiotul de frate al tău, pricepi?
Şi-ţi promit, dacă detectivul păţeşte ceva,
îmi voi face un scop în viaţă din a-ţi trage un glonţ în cap.
Mă bucur c-am stat de vorbă cu tine, detective.
Şi eu mă bucur.
Detective. Nu uita de suculeţul meu.
Cât e ceasul?
Mai avem o oră şi 25 de minute.
De ce nu au trimis instrucţiuni?
Mă rog ca motivul să nu fie faptul că subiectul negocierii nu mai respiră.
- Dle Comisar. - Da, Baker.
A sosit ofiţer Reynolds.
Spune-mi ceva de bine.
Agenţia tocmai a primit veşti de la Kuala Lumpur.
Omar Sayid a murit acum 20 de minute,
într-un schimb de focuri cu forţele speciale malaieziene.
Nu ştiam că guvernul malaiezian e implicat în această operaţiune.
Agenţia are obligaţia de a alerta autorităţile locale,
când urmărim pe unul dintre cetăţenii lor.
Ce fac ei cu aceste informaţii nu mai depinde de noi.
- Deci, l-au găsit şi l-au lichidat. - Da.
I-ai prevenit în legătură cu ameninţarea asupra ofiţerului meu?
Se pare că i-au localizat reşedinţa şi au acţionat
fără să mai ia legătura cu directorul.
Îmi pare rău,, dle Comisar.
Vii aici ca să-mi soliciţi cooperarea, dar nu ai decenţa de a mă ţine la curent.
Munca ta de aici s-a încheiat.
- Da, ce-ai aflat, tată? - Omar Sayid a fost ucis în Malaezia.
E posibil ca oamenii lui de aici să ştie deja?
Fiindcă imediat ce află, Bobby e un om mort.
Avem nevoie ca fratele lui să ne spună ce ştie.
Bine.
Nu contează cum.
Ţine-l.
Nimic special. Cum e vremea acolo?
Pentru ce e gluga?
- Stai, ce naiba faci?! - Haide!
Bagă-ţi fundu' acolo şi taci.
Nu-ţi face griji, e o pernă acolo. E plăcut şi comod.
Fii cu ochii în patru.
În regulă, în picioare. Uite-aşa... haide...
În genunchi. Chiar aici.
- Unde suntem? - La capătul drumului, pentru tine.
Tu ai ceva ce vrem noi şi ne vei da chiar acum.
Nu puteţi să-mi faceţi nimic şi ştiţi bine.
Poate că noi nu, dar ei pot.
Ce-i asta? Cine sunt ei?
Nu-ţi dai seama? Forţele speciale malaieziene.
Se pare că sunt foarte enervaţi că ai venit aici şi ai fost închis.
Ai făcut o grămadă de lucruri rele acolo
şi nu ai plătit pentru ele... droguri, răpiri, crime.
- Nu puteţi face asta. - Nu putem? Sigur că putem.
Au un avion particular pregătit.
De la Teterboro până-n Malaezia, călătorie "dus".
Special, doar pentru tine.
Nu au pedeapsa cu moartea acolo pentru trafic de droguri?
Ba da, dar m-aş mira să supravieţuiască unei călătorii cu băieţii ăştia.
Nu mă puteţi trimite înapoi fără o audiere. Îmi cunosc drepturile.
Nu ai niciun drept. Dar ai de ales.
Ne poţi spune unde-l putem găsi pe detectivul Mulrow,
sau poţi sări în avion cu băieţii şi poţi muri.
Fratele meu mă va proteja.
Fratele tău... Bine. Spune-i despre fratele lui, Sam.
Fratele tău e mort.
Minţiţi.
Nu. Nu te gândi că-l vei mai vedea la vreo reuniune a familiei Sayid.
- Aşteptaţi! - Gura! Am aşteptat destul.
- Opriţi-vă! - Ce?! Ce?
Strada Charlotte. 149.
- Subsolul unui depozit. - Ai reţinut?
- Am reţinut. - Bun. Să mergem.
Staţi aşa, aveam o înţelegere!
- Nu, nu negociem cu teroriştii. - Vă rog! Nu mă puteţi lăsa cu ei!
- Mă vor omorî! - Linişteşte-te.
Sunt detectivii Nagra şi Singh. De la secţia Moravuri din Brooklyn.
Îţi vor ţine companie un timp până-l găsim pe detectivul Mulrow.
Şi sper, spre binele tău, că încă mai respiră.
Fii cuminte, poate-ţi vor da şi un suculeţ.
Am obţinut o adresă, dle Comisar. Am plecat deja.
- Suntem gata. - La ordinul dvs, domnule.
Porniţi!
Bobby! Bobby Mulrow!
- Eu o iau pe aici. - Foarte bine.
Se trag focuri de armă!
Bobby!
L-am găsit!
L-am găsit.
Trăieşte?
Vom confirma starea acum.
Bobby. E în regulă.
Bobby, sunt Danny. Sunt Danny Reagan.
Danny. Ce naiba a durat atât, omule?
Am vrut să te aducem înapoi, puştiule.
Aici!
Subiectul e în viaţă, domnule.
Repet, Mulrow trăieşte.
Vei fi bine.
Te-am găsit. Totul va fi bine, puştiule.
Să chemăm o ambulanţă! Haideţi!
Bună treabă, băieţi.
Duceţi-vă să dormiţi un pic.
Chiar a fost pe muchie de cuţit.
Devin prea bătrân ca să pierd nopţile.
Doar dacă e... implicată o femeie frumoasă?
Cu fiecare an, devine tot mai mult pe muchie de cuţit.
Bună treabă, şefu'.
- Aşadar... - Aşadar ce?
Dacă nu l-ar fi lichidat pe Omar
şi am fi rămas doar cu eliberarea omului lor în schimbul omului nostru...
Nu negociem cu teroriştii.
Pe hârtie, nu. Dar nu ai jucat jocul pe hârtie.
Foarte adesea, slujba asta se reduce la alegerea între două variante rele.
Îţi alegi "otrava" şi suporţi consecinţele.
Deci nu voi obţine un răspuns direct.
Mi-ai spart fereastra! Ţi-ai ieşit din minţi?
- Ce-ai păţit? - Uite ce mi-ai făcut la rulotă!
- N-am făcut eu aia! Eşti nebună? - Nişte băieţi de-ai tăi au făcut-o.
Faci mişto de mine? Uite ce mi-ai făcut la rulotă!
- Care dintre băieţii tăi a făcut asta? - Nu-mi pasă! Uită-te la asta!
Cum de s-au întors ăştia doi în stradă atât de repede?
E cam greu să-i reţii, când practic n-au făcut nimic rău.
De data asta, să încercăm în felul meu.
- Am s-o fac şi eu! - Voi doi, tăceţi din gură!
Încetaţi. Încetaţi! Destul!
- Am să te omor! - Dă-mi mie asta.
Toţi ceilalţi, căraţi-vă. Hai, plecaţi de-aici.
Ai concediat-o fiindcă a vrut să-ţi schimbe meniul, aşa-i?
Clientul nu vrea să mănânce porcăria aia.
Brânză Gourmet şi nu-ştiu-ce fără "gluton"...
Bine, dar, de câte ori trec pe aici, la ea e coadă.
- Iar afacerea ta se duce de râpă, nu? - Da, cu 25%. Şi continuă.
Bine. Dar tu poţi vinde doar pizza care e în rulotă, nu-i aşa, Antonia?
Nu-i aşa?
În timp, voi avea nevoie de o bucătărie adevărată.
Atunci, de ce nu adaugi meniul ei la al tău?
Ai pizza normală, ai chestiile sofisticate,
toată gama e acoperită şi faceţi o avere.
Dacă puteţi face pace. Sunteţi fraţi, ce naiba?
Tu, repară rulota! Tu, plăteşte geamul!
Locul ăsta aparţine cartierului şi familiei voastre de 50 de ani.
Ca să rămână aşa, depinde de voi. Dacă va trebui să mă întorc aici,
nu veţi ieşi din închisoare într-o oră, vă promit.
- Aţi înţeles? - Da, vom încerca.
Îmi place cum ai tratat problema, puştiule.
- Deci, deodată, sunt un poliţist bun? - Haide, niciodată n-am zis că nu eşti.
Doar că nu sunt la fel de bun ca partenerul meu, nu?
Jamie, ştiu că spun multe despre cum făceam eu treaba ca poliţist,
dar asta doar pentru că, la vârsta mea, doar gura mai funcţionează.
În sfârşit, suntem amândoi de acord cu ceva, cred.
Fii atent cum vorbeşti, puştiule.
Asta e cea mai bună cină de duminică, din ultima vreme.
- Categoric. - De departe.
- Mersi mult, mânzule. - Fără supărare, străbunicule.
Puteţi să-i mulţumiţi unchiului Jamie.
I-a convins pe juniorii Salducci să renunţe la vrajba din familie.
Doar într-o zi de muncă.
Ar trebui să încercaţi acest "mu shu pork calzone". E extraordinar.
E un pic prea sofisticat pentru gustul meu.
Sofisticat?
O prosteală cu alimente cu care nu e nevoie să te prosteşti.
Da, nu-mi plac chestiile astea excesiv de moderne.
Nu poţi înfrânge bătrânele roşii cu brânză.
Francis, ţi-i mai aminteşti pe bătrânul Salducci şi pe soţia lui?
Desigur. Ţin minte şi că mi-au plătit pizza mea.
- Păi, am plătit toate chestiile astea. - La preţ întreg?
Au încercat să-mi facă o reducere, dar am zis "Nu".
Probabil că a durut.
Am făcut adunarea.
Toţi cei de la masa asta însumează 115 ani în poliţie.
Exact când nu credeam că m-aş putea simţi mai bătrân.
Mersi din nou!
Nu-ţi face griji, bunicule. Te ţii foarte bine.
Vreau să mă fac pompier.
- Cum? - Vrei să...?
- Vrei...? - Ce e? Uniformele lor sunt super.
Voi începe să strâng masa.
- Ajut şi eu. - Şi eu ajut.
- Ajut şi eu. - Bună idee.
Şi eu.
- Poftim! - Ce înseamnă asta?
Voluntariat la strângerea mesei?
Ar trebui să avem pizza în fiecare duminică.
Aşadar... Pompier?
Interesant.
- Da, ştii ceva despre asta? - Putea fi mai rău.
Putea să ne spună că vrea să fie avocat de drept civil.
Cuminte.
Nu-ţi face griji, o să-l aduc pe calea cea bună.
Păcătoşilor, atac prin surprindere.
Haideţi, copii, ajutaţi-mă să sting lumânările astea.
60 de ani poliţist. Pentru Henry Reagan!
- Cel mai bun poliţist de la masă. - Noroc!
Vă mulţumesc!
Aduc eu farfuriile.
Arată superb.
- Sunt pregătit. - Aduc un cuţit.
Termin eu ăsta.
Traducerea şi adaptarea: Cornelia www.niftyteam.ro