Az előző részek tartalmából:
Nem tudom, hogy viselkedjek újra normálisan veled.
Igazság szerint veled kapcsolatban én már azt sem tudom, milyen az.
Mint barátok!
Hagyják abba!
Csak azért beszélgethetsz vele, mert az úgyse változtat semmin.
Noel, nem akarlak elveszíteni, nagyon sokat jelent nekem a barátságunk.
Túlságosan szeretlek ahhoz, hogy a barátod legyek.
Kedves Felicity! Tudom, elcsépelt dolog...
De kérlek, hallgass meg!
Azért készítem ezt a szalagot, hogy biztos ne maradjon ki semmi.
És ha így csinálom, akkor... kicsit könnyebb is.
Még így sem tudom pontosan, hol is kezdjem.
Talán a búcsúzással.
Ami az egyetemet illeti, az az igazság, hogy bármilyen klassz,
van benne valami kegyetlen.
- Kegyetlen? - Igen.
Mikor az ember idejön, nem ismer senkit.
Aztán azon kapja magát, hogy kapcsolatokat teremt,
barátságokat köt és randizik.
És az egész olyan hihetetlen, mintha bármi lehetséges lenne.
Az ember éveken át így él, és hozzászokik.
Pedig ez nem a valóság.
Jön a diplomaosztás ideje, és az ember bármiért is dolgozott,
akármik is a tervei, minden megváltozik.
És ha nehéz időket él át az egyik barátjával,
és ő elmegy,
nincs már ott az egyetem, amire lehet támaszkodni,
hogy ne essen szét az ember.
Nem mintha attól feldobódhatna, amit most mondok,
de az egyetem után az életnek amúgy is vége.
Tudom.
De azt hittem, hogy Noel és én még akkor is barátok leszünk.
Na jó.
Te mondtad, hogy csináljam azt a nyáron, amihez csak kedvem van, ugye?
Emlékszel arra a srácra Új-Mexikóban, aki az Acadia Nemzeti Parkról beszélt?
Igen, amelyik Maine-ben van.
- Jól hangzott, nem? - Igen, klasszul hangzott.
- Azt fogjuk csinálni. - Azt fogjuk csinálni? Ezt mind megvetted?
Nem. Elmentem az Egytemi Kemping Klubba.
Van egy olyan programjuk, hogy meghiteleznek ilyen cuccokat.
- Nem szabad dolgoznunk. - Nem kell meggyőznöd, benne vagyok.
- Komolyan? - Persze.
Visszamehetek még hálózsákért, kempingfőzőért, ilyesmiért...
Nagyon jól hangzik.
- Szia, mi újság? - Ruby gépe késik.
- Ruby jön a diplomaosztódra? - Igen.
Mióta nemet mondtál Seattle-re, nagyon furcsán viselkedik.
Bennek nem mondtam meg, hogy Noel megcsókolt.
Érdekes...
Maga mondta, hogy a kedvesség fontosabb, mint az őszinteség.
Én nem ítélkezem, csak annyit mondtam, hogy érdekes.
Miért nem mondta el Bennek?
Mert semmit sem jelentett, mint amikor Avery megcsókolta Bent.
Én sem éreztem jobban magam, mert megtudtam,
bárcsak sose jöttem volna rá.
Ha elmondanám Bennek, örökre meggyűlölné Noelt.
De ha Noel már nem lesz része az életének...
Ő mondta, hogy vége a barátságuknak, akkor mit számít, mit gondol Ben?
Azt hiszem, még nem tudom elhinni, hogy a barátságunknak tényleg vége.
- Helló! - Szia!
- Ő Eva? Szia! - Igen, ő Eva.
- Gyönyörű! - Köszönöm.
El sem hiszem, hogy már ilyen nagy!
Plusz 85%.
- Komolyan? - Igen.
Gyere, picike, visszamész a...
- Mihez képest? - Méretben.
- Értem. - A dokik garfikonjai szerint.
Olyan jól viselkedett a repülőn, hogy az emberek a végén gratuláltak.
Nagyon jó anya vagy. Még mindig nem hiszem el, hogy anya vagy.
Én sem. Pedig az vagyok.
Kösz, hogy eljöttél!
Tudod, hogy régóta el akartam, és ez tökéletes alkalom.
- Jól nézel ki. - Köszönöm.
Jól is érzem magam, bár nem könnyű.
Sok gonddal jár, de nagyon klassz. Nem bántam meg.
Jaj, nem úgy értettem, hogy jól nézel ki, mert...
- Nem, jól vagyok. - Igen.
Próbáltátok Wade-del kitalálni, mi legyen. Lett belőle valami?
Nem, visszament Los Angelesbe.
Eljött Coloradóba,
én is mindent megpróbáltam, de egyértelmű,
- ...hogy nem voltatok egymáshoz valók. - Nem voltunk.
- Veled mi van? És a többiekkel? - Minden...
- Helló! - Szia!
- Istenem, hogy vagy? - Jól.
- És te? - Jól.
Örülök, hogy elhoztad.
Istenem, de gyönyörű!
Köszi.
Milyen ember ül fel a hullámvasútra ötször egymás után?
Az igaziak, mint én. Itt van a kis barátod.
- Köszi! - Nincs mit.
Tracy!
Mit csinálsz itt?
- Csak ezt hoztam. - Mi ez?
Csak olvasd el!
Mi a pálya, haver?
Tracy.
- Bocsánat, ő DeForrest. - Ja, mi a helyzet?
Örülök, hogy újra láttalak.
Örülök, hogy megismertelek, haver.
Ne felejtsd el elolvasni a levelet!
Tracy írta.
James ugyanezt csinálná.
Ahogy kezdeném magam túltenni rajta, megjelenne.
- És minden kezdődne elölről. - Semmi sem kezdődik elölről.
- Akkor te erősebb vagy, mint én. - Nem, de nem csinálom tovább.
- Hazudott nekem. - Tudom.
Tudom, hogy én ugyanezt csináltam Finnel,
de túl fájdalmas volt, mikor rájöttem, hogy ő meg Rose...
Nem bízom benne.
Holnap találkozni akar velem, de nem megyek el.
Igen. Nagyon jól hangzik,
de sajnos a nagynéném nagyon beteg, nem hagyhatom magára.
Nagyon sajnálom, hogy raboltam az idejüket.
Rendben. Köszönöm. Nagyon köszönöm.
Szia!
- Mi baja a nagynénédnek? - Semmi.
Csak ki akartam bújni valami alól. Mi a helyzet?
Találtam víztisztítót. A kemping klubnak nem volt, úgyhogy...
Mi alól akarsz kibújni?
- Mi ez az egész? - Semmi.
Jó, nem kérdezem meg még egyszer, ha nem akarod.
De szeretném még egyszer megkérdezni.
Na jó.
Azután az éjszaka után, ami Averyvel történt, támadt egy hülye ötletem.
- Micsoda? - Nem mondhatom el.
- Miért nem? - Mert annyira kínos.
- Miről beszélsz? - Na jó.
Hihetetlen volt, ami a mentőben történt.
Látsz valakit meghalni, aztán végignézed, ahogy a rohammentősök visszahozzák...
csodálatos volt.
Állandóan eszembe jut, ahogy az az éjszaka is.
És a mamád is sokszor eszembe jut, az amit mondott
a jövőmmel kapcsolatban, amikor beszélgettünk.
Mindegy, szóval jelentkeztem egy programra Kansas Cityben,
egy egészségügyis programra. Csak viccből.
Csak viccnek szántam, de... felvettek.
- Jelentkeztél mentőstanfolyamra? - Igen, nem is tudom, úgyse csinálom.
- Miért nem? - Egy csomó minden miatt.
Vissza kellene jönnöm New Yorkba egy tesztre, úgyhogy nem csinálom.
Pedig nagyon klassz, hogy bekerültél!
- Tudom. - Nyáron lenne?
Igen, de nem megyek. Ez egy 3 hónapos intenzív program.
Napi 18 órás elfoglaltság, és bungalókban kell lakni.
És Kansasben lennék, nem is találkozhatnánk.
- Biztos? - Igen, biztos.
Bármikor elvégezhetem. Veled szeretném tölteni a nyarat.
Te is mondtad, hogy ez az utolsó igazi nyarunk.
Igen.
- Mit csinálsz? - Semmit.
Készülök a diplomaosztóra.
- Diplomaosztó-jegyeket hamisítasz? - Szolgáltatást nyújtok.
Na jó, mindegy. Ezeket is nézd meg!
- Svájc? - Igen, a szüleim küldték.
Ők Toszkánában lesznek, így átengedik nekünk a genfi házat egész nyárra.
Igen... a helyzet az, hogy...
Csak ezért, hogy túllegyek ezen... hogy elmondhassam...
- Ez nekem nagyon kínos. - Micsoda?
Dr. Zwicknek is beszéltünk róla, hogy nem érzem magam igazán féfinak.
Azt csinálni, amit a csajom meg a szülei kitalálnak, és még ki is fizetik...
habár ez rettentően figyelmes, de engem teljesen férfiatlanná tesz.
A ház a miénk, valakinek használni is kéne. Tavaly is ezt csináltuk.
Pont erről beszélek!
Ingyen utazás, hancúrozás a szüleid ágyában...
Ez nem igazán tesz jót az önbecsülésemnek, érted?
Azt gondoltam, hogy idén talán megbeszélhetnénk, hova megyünk.
Ahogy Dr. Zwick is mondta, mi egy pár vagyunk, nem pedig szólisták.
- Jó, rendben. - Tényleg?
Hagyjuk Svájcot, majd kitalálunk valami mást!
Köszönöm!
Szerzek borítékot.
Köszönöm.
- Szia! - Szia!
- Köszi, hogy eljöttél. - Nem probléma.
- Hogy van Ruby? - Jól.
- Az jó. - Igen.
Szeretnék adni valamit, abból az alkalomból, hogy végeztél, úgyhogy...
- Kinyissam? - Igen, igen.
Emlékszel?
Ez volt az, amit annyira akartál másodéven, de már nem lehetett kapni.
Igen, emlékszem.
Azt mondtad, ösztönzőleg hatott,
úgyhogy arra gondoltam, hogy talán Seattle-ben is segíteni fog.
Én nem...
- Noel... - Nagyon szép, de én...
Rengeteg időmbe telt, mire megszereztem.
Muszáj elfogadnod.
Kérlek, fogadd el!
Köszönöm.
Most jobb, ha megyek.
Noel!
Tényleg mennem kell.
- Biztos vagy benne? - Igen, biztos.
- És az Acadia biztos fantasztikus lesz. - Igen, de mehetnénk a tanfolyam után is.
Szeretném veled tölteni a nyarat, és biztos béna is lennék azon a tanfolyamon.
- Mi? - Nem menne jól.
- Befejeznéd? - Szia!
Ha majd ráérsz, kéne beszélni arról, hogy mi legyen a lakással nyáron.
- Oké. Sean? - Igen?
Szerinted lehetne belőlem mentős?
- Látod? - Még a lázadat sem tudod megmérni.
- Köszi! - Nincs mit.
- Kit érdekel, mit gondol Sean? - Hallottam.
Együtt töltjük a nyarat, rendben? Ennyi.
Oké, próbáljuk ki!
- Mikor akarsz indulni? - Mit szólnál a holnaphoz?
- Nem holnap van a diplomaosztó? - De.
És mi lesz Noellal?
Van egy olyan érzésem, hogy nem akarja, hogy ott legyek.
Ez az ő diplomaosztója, nem szeretném, ha kényelmetlenül érezné magát.
- Szerintem szeretné, ha ott lennél. - Szerintem meg nem.
Úgy volt, hogy nem jövök el, de személyesen akartam elmondani.
Találkozgatsz valakivel?
Mondhatjuk. DeForrest az, akivel te is találkoztál.
- A srác a nyúllal? - Igen.
- Te meg Rose már nem vagytok együtt? - Nem, vége.
- Mi az? - Tudod, milyen érzés volt?
Kidobsz, mert nem bírod a cölibátust,
aztán meg rájövök, hogy nyugodtan döngeted a kis misszionárius barátnődet.
- Várjunk csak, mi van? - Ne már! Te és Rose.
Elena, csak egyetlen emberrel feküdtem le, és szerintem mindketten tudjuk, ki az.
- Láttam a gumit a tárcádban. - Mit láttál?
Ott ültünk, és azt mondtam: "Járj Rose-zal!",
erre te: "Köszönöm. Rendelnél nekem egy hamburgert?".
Kinyitottam a tárcád, és benne volt a gumi.
Erre a gumira gondolsz?
Elena, azóta benne van, mióta együtt voltunk.
Nem használtam, nem volt rá szükség.
- Komolyan? - Komolyan.
- Akkor... Te meg Rose... - Én nem játszom, Elena.
Keresztény strici vagyok.
Azért mentem Afrikába, hogy olyanokkal legyek, akik ugyanabban hisznek, mint én.
El akartam hitetni magammal, hogy a világ többi része, vagyis te, nem létezik.
Rose-nak volt értelme.
Annak nem, hogy lefeküdtem veled, legalábbis logikailag.
De a lényeg:. Rose-zal lenni logikus.
De nincs értelme. Veled lenni igen.
Nem hiszem el.
Nem értem, miért vagy dühös.
Ha lefeküdtem volna Rose-zal, nem kellene, hogy gondot okozzon neked.
- Hisz te meg Finn... - Tudom.
Kicsim, tudom, hogy meg tudjuk oldani. Én nem adom fel.
Nem hittem, hogy képes leszek túljutni rajtad.
De sikerült.
Még egyszer nem bírnám végigcsinálni.
Menjünk végig a vakációs listáinkon, és meglátjuk, mi legyen.
- Rendben? - Igen. - Te kezded.
- Svájc. - Ez nem vicces!
Gondoltam, bedobom, hátha mégis észbe kapsz, és fontolóra veszed.
- Na jó, te jössz! - Ez nagyon jó ötlet.
Szeretném, ha átgondolnád, klasszul éreznénk magunkat. Kész vagy?
Atlantic City.
Szinte újjászületnénk ott!
Mi van? Mi ez a reakció?
Ez olyasvalakinek a reakciója, aki épp most hallott egy szörnyű ötletet.
Atlantic City? Az kb. 10 percre van innen.
Ezzel az erővel a tetőre is mehetnénk vakációzni.
Ez nem fog működni amíg nem tartjuk tiszteletben egymás érzéseit.
Emlékszel az "úgy érzem" gyakorlatra?
- Igen. Úgy érzem... - Igen?
...hogy Atlantic City szar.
Na jó. Úgy érzem, ezt tiszteletben kell tartanom.
Mi a következő a listádon?
- Hawaii. - Fantasztikus!
Úgy érzem, nem veszed tekintetbe a pasid anyagi helyzetét.
- A nullát nehéz tekintetbe venni. - Megszólalt apuci gazdag kislánya.
És ez ugyanaz az apuci, akinek tavaly nem volt gond a házában vakációzni?
Talán.
Izrael? És elleszünk valami kibucban?
Igen! Most a repülőjegy is nagyon olcsó!
Nem. Na jó, mi van még? A Bahamák.
Szerinted kivel jársz? Bill Gatesszel?
Nem, azt hittem, olyan pasival járok, aki eléggé nyitott ahhoz,
hogy engedje, hogy a barátnője fizesse a tök jó nyaralásukat, mert megteheti!
Nem a középkorban élünk, Sean! Ez már nem a '80-as évek, vagy ilyesmi.
Tudod, mit? Jól van, rendben.
Mit csinálsz?
Sean!
Mit csinálsz?
Dr. Zwick mondta, hogy a kotkodácsolás véget vet a veszekedésnek. Emlékszel?
Azt hittem, megegyeztünk, hogy ezt nem csináljuk. Nagyon idegesítő!
- Hagyd abba! Én lelépek. - Ne már, nem vagyok cuki csirke?
Ha egyszer kiszeded, utána felejtsd el!
Igen, tudom.
Hogy viszed ki ezt a sok cuccot a reptérre?
A szüleim béreltek egy kocsit.
A nagyját úgyis ők viszik haza.
A sok cuccot, ami fölött izzadtunk, elpakoljuk, és már csak a port fogja.
- Igen. Kösz, haver. - Nincs mit.
Hé!
Sajnálom.
Nem egy bizonyos dolgot, és nem... mindent.
Hanem, hogy néha nem voltam valami nagylelkű.
Vagy egyenes.
Mindegy... csak szerettem volna illően elköszönni, szóval...
Köszi!
- Kérdezhetek valamit? - Persze.
Milyen érzés tudni, hogy mit akarsz kezdeni az életeddel?
- Ez nem "egy" kérdés. Ez "a" kérdés. - Igen, azt hiszem.
Megkaptál egy állást, amit szeretsz, azt csinálhatod, amiben jó vagy.
Ez több, mint ami a legtöbb embernek kijut.
Igen. Szerencsésnek érzem magam.
Valami klassz dologba nyúltam bele.
A legtöbben négy éven át keresik itt azt a tantárgyat, ami ösztönzi őket.
Nekem sikerült már az első évben belebotlanom
a grafikai tervezésbe.
Úgy értem...
- ha nem iratkoztam volna be oda... - Igen, de megtetted.
Igen.
Most pedig elköltözöm egy városba, ahol még sosem jártam,
halálra vagyok rémülve az állás miatt, úgyhogy gondolhatod...
- Ruby is itt van? - Igen.
Tudom, hogy semmi közöm hozzá,
de szerintem ti ketten nagyon jók voltatok együtt.
Akkor... köszi a segítséget.
- Ez jó volt, nem? - De.
Rendben.
- Szia picikém! Ez az! - Nagyon aranyos kislány.
- Igen, az. - Eszik steaket?
Este a Peter Luger's-ben vacsorázom a szüleimmel, ha csatlakoznátok.
Pillanatnyilag ő még vega.
De ha ez meghívás, akkor végrehajtói hatalmamnál fogva igent mondok.
Jó! Még mindig hordod a karkötőt.
Igen.
Viselem, mert rád emlékeztet.
Azért furcsa, mert ékszerek terén szörnyű az ízlésem, úgyhogy... nem is tudom.
Komolyan mondtam.
Azért hordom, mert így olyan, mintha a közelemben lennél.
Hiányzol.
Szóval akkor kaphatjuk meg az engedélyt a parktól, ha odaértünk?
Remek. Köszönöm.
Várj!
Nem tarthatom meg a könyvet.
Miért nem?
Mert rád emlékeztetne, és azt nem akarom.
Noel...
Nem viccelek. Nem kell a könyv. Köszönöm, de nem kell.
Ezt nem teheted!
Nem dobhatod el a barátaidat csak mert ki vagy borulva!
Szerinted azért csinálom, mert félek?
Igen! Amiért végzel. Szerintem igen.
Megmondom, mitől félek.
Attól, hogy továbbra is benne élsz az életmben.
Hogy elköltözöm az ország másik végébe, mégsem tudok megszabadulni tőled.
Köszönöm! Szóval én vagyok a gonosz az életedben!
Nem. Nem gonosz, csak teljesen egészségtelen.
De miért? Csak mert nem járhatunk együtt?
Emiatt eldobsz mindent, ami köztünk van?
Istenem! Van fogalmad, milyen önző dolog ez?
Tudod, mit? Csinálj vele, amit akarsz!
Nem veszem vissza.
Szerinted én vagyok önző? Csak azt akarom, hogy tűnj el az életemből!
Megyek is!
Tudom, hogy azt mondtuk, hogy vége a barátságunknak,
de az a veszekedés olyan volt, mintha a szöget is bevertük volna a koporsóba.
Azon gondolkodom, hogy vajon mi marad meg?
Milyen szavak? Milyen emlékek?
Furcsák ezek a dolgok.
Emlékszem egy biológia órára tizedikben.
Minden válasz eszembe jutott egy dolgozaton, kivéve egyet:
Purkinje rostok.
Semmi másra nem emlékszem biológiából.
Velünk is ez lesz?
Annyi együtt töltött év után, annyi helyes válasz után
csak erre az egy veszekedésre fogok emlékezni?
El sem hiszem, miket mondtam.
Az, hogy rázúdította a mérgét, teljesen egészséges reakció.
Nem vagyok mérges Noelra. Csak elszomorít, ami történt.
Ön szerint igaza volt? Önző vagyok?
- Igen. - Viccel?
Nem. Mit várt?
Hogy kellene reagálni arra, ha elveszti a legjobb barátját?
Nem tudom, de bárcsak visszaszívhatnám, amiket mondtam.
Miért? Hogy ne tudjon továbblépni?
A düh is egy lépcső.
- Lépcső? - A bánkódási folyamatban.
- Azért ez nem olyan, mintha meghalt volna valaki. - De, pontosan olyan.
Elvesztett egy barátot, és most ezt a veszteséget gyászolja.
- Mik a lépcsők? - Az első a tagadás.
Ezen már túlvannak.
Noel azt mondja, hogy nem akar a barátja lenni, erre vesz neki egy könyvet.
Azt a diplomaosztójára adtam.
Persze, én meg azért ülök itt, mert ez nekem nagy öröm.
A második lépcső a düh.
Szeretném látni Noel diplomaosztóját. És nem akarok önzőnek tűnni.
- Alkudozás. - Tessék?
- A harmadik lépcső. - Ez mit jelent?
Hogy azt gondolja...
és persze ez tudatalatti dolog, úgyhogy el se kezdje tagadni,
hogy ha tesz valamit, például elmegy Noel diplomaosztójára, az enyhíti a veszteséget.
Nem akarom, hogy az a veszekedés legyen az utolsó beszélgetésem vele.
Lehet, hogy ez alkudozás, de akkor is elmegyek. Látni akarom diplomázni.
Mit fog neki mondani?
Nem tudom. Hogy sajnálom.
Ennyi? Semmi több?
De, persze. Rengeteg dolog van.
Például?
El akarom neki mondani, hogy fontos nekem.
Hogy bárcsak jobban hinne a barátságunkban,
hiszen annyi mindent megéltünk már együtt.
Hannah, Eli és Ruby... mindent túléltünk.
Ezt is túl kellene élnünk.
Elmondanám neki, hogy nem tudom, mit tartogat nekem a jövő,
de bármi legyen is az, mindig azt hittem, hogy Noel a része lesz.
És elmondanám, hogy az összes egyetemen szerzett barátom közül
egyedül róla hittem, hogy mindig mellettem lesz.
Hogy számítottam a barátságunkra, és vissza akarom kapni...
és remélem, hogy ő is.
Aztán...
megkérdezném, hogy nem eszünk-e egy fagyit.
Noel! Noel!
Szia! Istenem! Gratulálok! Ez fantasztikus!
Köszönöm, Javier.
Figyelj, ha Seattle-ben nem jön össze, a Dean & Deluca-ban a helyed, oké?
Köszönöm. Jó tudni.
Annyira büszke vagyok rád!
- Gratulálunk... mindketten. - Mindkettőtöknek köszönöm.
Kérdezhetek valamit?
- Mit? - Azért jöttél el, hogy...?
Ez nagyon hülyén hangzik. Biztos tévedek, de...
Igen.
- Mármint tévedek? - Nem.
Elvesztettem a fonalat.
Igen, azért jöttem, hogy megtudjam, van-e még esélyünk.
Miért, ez rossz?
Nézd, fontos vagy nekem, Ruby.
De szerelmes vagy Felicitybe, ugye?
Legalábbis abból a veszekedésből úgy tűnt.
- Ilyenkor szokott aludni. - Igen.
- Igen? - Szia! Gratulálok!
Köszönöm. Beszélhetnénk egy percet?
Igen, persze.
Sajnálom azt a dolgot.
Szeretném, ha tudnád, hogy megértelek,
és azt kívánom, bárcsak másképp lennének a dolgok.
Igazad volt. Önző voltam.
- Hát itt vagy! - Szia anya!
Mindenki téged keres! Éhen halunk!
Csak beszélgettem Felicityvel.
Felicity Porter? Az a Felicity Porter?
- El sem hiszem! - Anya!
- Örülök, hogy találkozunk. - Sokat hallottunk magáról.
Hagyd már, anya!
- Hadd készítsek egy képet! - Anya!
- Rajta! - Jó, persze.
Jó, egy kicsit közelebb! Öleld át a karoddal!
Nagy mosoly! Ez az!
Nagyon jó lett.
Ha végeztél, ott várunk a nagy szökőkútnál.
- Örülök, hogy megismerhettem. - Én is örülök.
- Viszlát! - Viszlát!
Anya...
- Jobb, ha mész. - Igen.
- Sok szerencsét Seattle-ben! - Sok szerencsét New Yorkban!
- Szia! - Szia!
- Utálok pakolni. Olyan végleges. - Igen, tudom.
- Jól vagy? - Jól, persze.
Csak... ahogy ott ültem ezen a diplomaosztón,
és néztem, ahogy az emberek felállnak, átveszik a diplomájukat, és...
jövőre mi leszünk ugyanott.
Én is ott leszek, ha szerencsém van.
Ebbe még bele sem gondoltam.
Nem is gondoltam rá, hogy hova megyek majd, mi lesz velem.
Nem is tudom. Soha nem gondolkodtam még ezen, érted?
Gondolkodtam ezen a mentős tanfolyamon.
Eszembe jutott, amit mondtál,
hogy milyen klassz dolog, és milyen jó lehetőség.
El szeretnél menni?
Felhívtam őket, és holnap kellene indulnom, de ha akarok, akkor mehetek.
Te elmennél?
Én nem mehetek.
Értem. De ne gondold, hogy nem akarok kempingezni, mert nagyon szertnék.
- Dehogy. Ben, szerintem menj el! - Jó, de néküled nem akarok.
Nem akarok még egy nyarat külön tölteni tőled.
Jó, de mi van azzal, amit mondtál?
A napi 18 órával, és hogy bungalókban kell lakni, és úgyse találkoznánk?
Én sem szeretném külön tölteni a nyarat,
de ha elmennénk kempingezni, amit nagyon szeretnék,
akkor egész idő alatt bűntudatom lenne.
Nem lehet bűntudatod olyasmi miatt, amit én akarok csinálni.
De lenne, mert akkor nem tehetnéd azt, amit annyira szeretnél.
Igen, de nem muszáj mennem. Tényleg nem.
Nekem nem kell mennem.
De neked igen.
De ha elmegyek... nagyon fogsz hiányozni.
Te is nekem.
Szia!
- Beszélhetnénk? - Nem muszáj.
- Tessék? - Tudom, mit fogsz mondani.
- Igen? - Igen.
- Visszamész Tracyhez, ugye? - DeForrest, nagyon sajnálom.
Már sokszor átéltem ezt, és tudom, hogy neked se könnyű, szóval...
Miért nem egyszerűsítjük inkább le?
Megértem, semmi gond, majd találkozunk.
Várj!
- Nem tudtam, hogy ez lesz. - Tudom.
Nem akartalak megbántani.
Én is voltam már ilyen helyzetben, és tudom, milyen szar.
Nézd... talán nem hiszed, de fontos vagy nekem.
És nem azért voltam veled, hogy biztonságban legyek, vagy ilyesmi.
Hanem mert kedvellek.
Én is téged.
Sok szerencsét Tracyvel! Remélem, boldoggá tesz.
Mondanál valami durvát, hogy ne érezzem ilyen hülyén magam, amiért ezt teszem?
Nem akarok durva lenni veled.
Mi ez a sok szar?
Ez a vakációnk. Kempingezni megyünk.
Várj, ezt mind megvetted?
Megőrültél? Ez mind Felicityé.
Neki már nem kell, mert Ben elment arra a mentős izére.
Úgyhogy mondtam neki, hogy mi elmehetnénk kempingezni,
ő meg maradhat vigyázni a lakásra, amíg távol vagyunk.
Kempingezés. Rendben. Kempingezés.
A kempingezés jó buli lehet.
Lehet? Ezt nézd meg! Van víztisztítónk, sátrunk.
Csak mi ketten leszünk, és a természet.
Nézd! Rovarirtó... a rovarok ellen.
Igen.
És nézd! Egy elemlámpa, hogy láthassuk is őket.
Ezt nézd meg! Nézd!
Ez lesz a tűzhelyünk.
Főzhetünk magunknak a csillagok alatt.
És... a bogarak alatt.
Vagy ehetünk szárított kaját.
Klassz.
Svájcban van házi szakács, ugye?
Igen, Marie. Isteni csirkés lepényt tud sütni.
Marie.
Még megvannak a jegyek, ugye?
Felicity biztos nem bánja,
ha egész nyáron ingyen itt lakhat, nem?
Nem tudom.
És mi van azzal, hogy nem akarsz ingyenélő lenni, és elnőiesedni?
Na jó, mi lenne, ha én fizetném a taxit a repülőtérre?
- Megegyeztünk. - Remek!
- Hagyjuk itt ezt a sok szart! - Oké.
Lehet, hogy csak kimegyek a reptérre, aztán visszajövök.
- Minden rendben lesz, ugye? - Igen, persze.
Kedves Felicity! Tudom, elcsépelt dolog...
De kérlek, hallgass meg!
Azért készítem ezt a szalagot, hogy biztos ne maradjon ki semmi.
És ha így csinálom, akkor... kicsit könnyebb is.
Még így sem tudom pontosan, hol is kezdjem.
Talán a búcsúzással.
A HIVATALOS IDŐKAPSZULÁNK
Tudom, hogy nem így kellene. Mindketten tudjuk.
Nem így kellene, hogy véget érjen ez az évünk.
De azt hiszem, megérted, min megyek keresztül,
hogy ez a külön töltött idő mennyire fontos.
Sajnálom, ha máshogy tűnt,
de nincs kétségem afelől, hogy túl fogunk jutni ezen,
és részei leszünk egymás életének.
Nagyon jó nyarat kívánok!
Jobban fogsz hiányozni, mint gondolnád.
Szeretettel: Noel
- Szia! - Szia!
Mondtam, hogy nem adom fel.
Igazán felhívhatnál, mielőtt beállítasz.
Tudom, itt lehetne DeForrest, és az eléggé kínos lenne.
Miatta már nem kell aggódnod.
- Miért? - Már nem járunk együtt.
De ebből ne vonj le következtetéseket,
attól, hogy nem járok vele, még nem akarom, hogy megint te legyél a pasim.
Jó.
Nehogy azt hidd, hogy hónapokig itt ültem, és arra vártam, hogy visszagyere.
Élem az életem.
És hogy érted azt, hogy "jó"?
Azért mondtam, hogy "jó", mert már nem akarok a pasid lenni.
Tessék?
A férjed akarok lenni.
Uramisten!
Te hogy kerülsz ide?
Az internet halott.
A projektemet törölték.
De azt hiszem... már nem is számít.
És te? Azt hittem, kempingezni mentél.
Nem. Ben elment Kansas Citybe arra a mentős tanfolyamra.
Mentős.
Nem eszünk egy fagyit?
Fordította: Etti simon_eszter@freemail.hu