Data viitoare eu conduc arestarea tâlharilor.
Porcăria asta cu eroul nu mi-a adus niciun folos, Corky.
Am programat un meci de box între Jake irlandezul şi Jasper Longfield.
Vreau să mă întorc la dra Eva.
Tot mai crezi că aici e cel mai bine pentru copilă?
Pe cine crezi? Pe Corky sau pe Elizabeth Haverford?
COPPER Sezonul 1 Episodul 6
Comentarii pe www.tvblog.ro Thanks to www.addic7ed.com
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam Mulţumiri lui DISTEL@subs.ro
Să n-ai teamă, detectiv O'Brien. Se va termina curând.
Aşa. Aşa se face!
Trage adânc.
Doctore Devery, eşti un sfânt.
Un sfânt binecuvântat.
Ai pătimit destul. De fapt, şi eu la fel.
Dacă-i bun pentru mine... nu-i aşa, doctore?
Da!
Ethel! Am nevoie de tine.
Acum.
- Gillis, iar ai dat iama în eter? - Doar o picătură de "etel", "Eter".
Stai jos.
Deschide gura, nătângule.
Care?
Nu mi se pare cariat.
Ai scos alt dinte!
Fir-aş să fiu!
Ce naiba e cu tine, vaco?!
Bună dimineaţa, Francis.
- Fără baston? - Da. Mă simt aventuros.
- Ce face Mary? - E o încântare.
Azi-noapte ne-am ţinut de mână mai mult de două ore.
Deci e serios.
Ce se aude? Câte cadavre avem în dimineaţa asta?
Doar unul.
Unul? Doamne sfinte!
Dacă rata criminalităţii scade aşa, rămânem fără pâine.
- Arată-mi unde. - Nu-i nevoie.
Nemernicul ăla şi jumătate de Byrnes a furat cazul.
Dentistul de pe Duane.
L-ai găsit pe dentist exact aşa cum este?
- Şi ce treabă ai aici? - Dinţii mei.
N-am avut niciun ban.
Ei bine...
dacă de plombă ai nevoie, fetiţo, sunt bucuros să te ajut.
Hai, du-ţi păsărica murdară de aici până nu te bag la răcoare!
Ce spun vecinii?
Ethel, soţia lui, a plecat cu copiii la Poughkeepsie.
Se zvoneşte că dentistul îşi bătea des nevasta.
Femeile! O bătaie nu e motiv să-ţi omori bărbatul.
Tartă cu fructe de la Nellis?!
Ia-ţi şi tu o bucată.
- Nu, mulţumesc, dle sergent. - Ce-i cu tine?!
Nellis e cea mai bună brutărie din New York. Ia.
Tu... te urci în primul tren către Poughkeepsie,
o găseşti pe proaspăta văduvită doamnă Devery
şi-i aduci fundul criminal înapoi.
Sfinte, aur lichid.
Monsenior McNamara. Vă mulţumesc foarte mult că aţi venit.
Nu-i niciun deranj, doamnă Haverford.
Annie este un copil torturat, monseniore.
Dificilă, promiscuă.
Am înţeles că a avut copilăria tulburată de droguri.
Da. Am încercat s-o conduc pe altă cale prezentând-o
preoţilor bisericii Sf. Treime,
dar eforturile mele s-au lovit constant de furie şi rezistenţă.
Speranţa mea este că un preot de-o credinţă cu ea
poate ajunge la sufletul ei într-un fel în care eu nu pot.
Nu vă faceţi griji, dnă Haverford.
Niciun copil nu este dincolo de mântuire.
Vă aşteaptă în sufragerie.
O grămadă de clienţi plătitori, dle Morehouse.
Potenţiali votanţi, Marcus. Care, în câteva ore, îl vor urca pe Jake
pe umerii lor şi luna viitoare îl duc într-un fotoliu de consilier.
Un fotoliu care din întâmplare se afla ascuns în buzunarul dvs.?
Jasper, te rog din nou, nu te duce să boxezi.
Sara se teme pentru siguranţa ta. Amândoi ne temem.
Doamna Sara să nu-şi facă griji. Nu-i irlandez care să-mi facă rău.
Aşa cum am încercat să-ţi explic, nu ai situaţia sub control.
Marcus a recunoscut că tu nu trebuie să învingi în meciul ăsta.
Eu ţi-am spus un secret.
Marcus a făcut o înţelegere,
a promis că tu vei pierde meciul. Intenţionat.
Jasper, îţi aminteşti când te-am găsit
şi ţi-am cerut scuze că te-am înfuriat?
Ne-am înţeles să lăsăm trecutul în urmă.
Eşti un om rău, Marcus, şi nu vreau să fii aici. Ieşi!
- Jasper, ai nevoie de mine. - Iar te snopesc în bătaie!
Bine, bine, gata.
Explică-i dobitocului ce se întâmplă dacă învinge.
Jasper... albii te vor ucide.
Nimeni nu mă poate ucide.
Nimeni.
Eu sunt Samson! Sunt Iosua! La Ierihon!
Raportul meu oficial va arăta
că ambii bărbaţi au fost otrăviţi cu aceeaşi substanţă.
Ştii ce fel de otravă?
Arsenicul e cel mai probabil. Dar nu pot spune cu certitudine.
Dumnezeule Atotputernic...
Dureroasă moarte... "băiete".
- Copila asta! Eu... eu... - Părinte!
N-am terminat povestea lui Lot şi a fiicelor sale.
"Să-i dăm tatălui nostru vin să bea"
"şi ne vom culca cu el, aşa îi putem păstra sămânţa."
Annie!
Credeam că vrei să fiu mai apropiată de religia mea.
Încerc să-ţi ofer o viaţă mai bună!
- Adică o viaţă de minciuni. - Ca să poţi deveni o...
O ce? O snoabă zbârcită ca tine?
Nu mă înjosesc să mă cert cu o copilă dezmăţată.
Soţul tău mă plăcea destul de mult.
Sunt prieten cu maiorul. Mă aşteaptă. Domnule maior!
Matthew. Ai venit să vezi meciul secolului?
Unchiul meu a minţit. Jasper n-are intenţia să se lase bătut.
Dacă îl bate pe McGinnis, ştii că oamenii se vor revolta.
Îl vor linşa pe Jasper. Opreşte meciul înainte să...
Şi dacă îl opresc acum, mulţimea tot se revoltă.
Da! Aşa, băieţi!
- Eşti gata să fii bătut zdravăn? - Las-o mai moale, Jake.
Aveam aşteptări mai mari de la tine, domnule maior.
Cel mai mare talent al meu este abilitatea de a dezamăgi.
Dar mă mângâi cu gândul că ceea ce fac acum
este pentru binele tău, Matthew.
O să fie o luptă pe cinste, dle Morehouse.
Jasper o va face să arate bine. Să nu vă faceţi griji.
Începe meciul. Box!
Loveşte-l!
Declan Ryan O'Casey, mişcă-ţi imediat fundul înapoi!
L-am prins!
Nu vreau să mă duc!
Nu vreau!
Lasă-mă jos! Lasă-mă!
Treci înăuntru şi ai grijă de fraţii tăi.
Sfinte patron din Killarney! Foarte drăguţ din partea dv.
E plăcerea mea, doamnă. Sunteţi foarte ocupată.
Nu-i uşor să ai grijă de şase copilaşi de una singură.
Tatăl lor nu e aici?
A fost ucis anul trecut în mai, în Georgia.
Am văzut mult prea mulţi oameni buni pieriţi pe câmpurile din sud.
- Aţi luptat? - Da. Regimentul 71.
- Charlie a fost în 37. - La puşcaşii irlandezi.
Duri bărbaţi. Se prăbuşea iadul pe ei şi ei nu se lăsau.
Aşa era Charlie al meu. Dumneata cine eşti?
Detectivul Corcoran, doamnă.
Katherine O'Casey. Cred că ai venit pentru Gillis Devery.
- Da. L-aţi cunoscut? - Sigur. Cumsecade.
Dar cam fustangiu. S-a oferit să-mi facă dinţii gratis.
Dar eu ştiam că o să vrea ceva în schimb.
Se întâmpla des?
Am văzut multe fete venind şi plecând.
Mă îndoiesc că puteau plăti.
Cred că dna Devery nu era prea încântată de asta.
Cine ştie? Mereu se încăierau.
E un miracol că unul din ei n-a murit mai devreme.
Apreciez ajutorul, dnă O'Casey.
Aveţi grijă de cei mici.
Annie, cărui fapt datorăm vizita de astăzi?
M-am gândit că te simţi singură.
Singură?
Au trecut doar câteva săptămâni de când a murit Molly.
Dna Haverford ştie pe unde umbli?
Ai nişte lucruri atât de drăguţe, dră Eva.
Da.
Şi nu le-am obţinut ascultând bazaconii.
Te rog să nu te superi. Trebuia să vin.
Copile, nu mai locuieşti aici.
- Şi dacă aş locui aici? - Stai jos.
De ce ai dori aşa ceva?
Muncesc pe brânci în fiecare zi cu un singur scop:
să mă pot muta în centru, printre bogătaşii din lumea asta.
Dră Eva, nu mă trimite înapoi, te rog.
- Se întâmplă lucruri ciudate acolo. - Ţi-a făcut cineva ceva rău?
Nu, nu e asta.
Tu poţi să mă înveţi ce trebuie să ştiu. Numai tu.
Nu!
"Celui mai bun dentist din lume!"
Bine ai revenit. Ne ocupăm noi de-aici.
Mă bucur să te revăd, dnă Devery.
Dinte pentru dinte, s-ar putea spune.
Zău aşa!
Potoleşte-te!
Destul.
- Ia afurisita de scorpie de pe mine. - Sigur, prietene.
Nu ştiu ce-ar zice nevastă-ta dacă ar auzi.
- Să nu-i spui lui Sybil! - Ce-mi dai?
Vrăjitoare afurisită!
Ce bine, nu eşti la meci.
Am fost. Poate mă duc iar. Fără baston?
Am crezut că... mă vindecasem. Mi-ar prinde bine nişte morfină.
- Mai întâi uită-te la asta. - Otravă pentru şobolani.
Încerc să stabilesc dacă a fost folosită la o crimă.
Speram să-mi poţi spune care sunt ingredientele.
Probabil e pe bază de arsenic.
Otrava pentru rozătoare are o nuanţă galbenă.
Asta are doar mici pete cenuşii.
- Poţi să-mi spui sigur? - Cinci dolari.
Matthew, ştii cum face barmanul într-un bar?
Tu cumperi două băuturi şi el îţi dă una gratis.
Ai putea şi tu să mă scuteşti de plată din când în când.
Haide!
- Loveşte-l, Jasper! - Trezeşte-te!
Haide, Jake!
Despărţiţi-vă!
- Înapoi! - Haide, Jake!
- Ce-i cu tine?! - Jake, ce naiba?!
Vino aici. Luptaţi!
Despărţiţi-vă!
Runda s-a terminat.
În colţurile voastre. Staţi jos!
O să te alegi cu creierul terci, cioroiule.
Încheiem socotelile acum, înainte să se termine meciul?
Nu vreau să te reţin când învinge McGinnis.
Stai liniştit. Avem destul timp să ne socotim mai târziu.
- Ai venit să scoţi una dintre fete? - Nu. A venit Annie.
A doua oară.
Pare nefericită, trăind în lux ca un căţel de salon.
Strada 23 e o mare schimbare. Trebuie să aibă răbdare.
Sigur, tinerele sunt renumite pentru răbdarea lor.
- Voi vorbi din nou cu Annie. - Insistă să stea cu mine.
Dar, de fapt, ea vrea să fie aproape de tine.
Du-o înapoi la Elizabeth.
Bine.
Dar dacă o târâm înapoi, nu se schimbă faptul că e nefericită.
Dacă Annie simte că locul ei nu-i acolo, va fugi mereu
şi data viitoare nu mai vine la mine. Înainte s-o las la Haverford...
S-o las să stea cu tine? S-o arunc înapoi în canal?
La naiba, Eva! Fata are nevoie de o mamă şi de iubire,
nu de ceea ce primeşte de la târfe.
Ai dreptate. O duc la Elizabeth.
Nu, Eva, n-am vrut...
Îţi mulţumesc că te ocupi de asta.
Mă voi revanşa faţă de tine.
Da, ai s-o faci, Kevin Corcoran. În mod sigur.
Domnişorică, să stai potolită.
- Doamne! - Du-te să te spânzuri, cretin chior!
- Un pic de ajutor, Andrew! - Nu, mulţumesc, Francis.
- Straşnic de bine stau aici. - În sfârşit!
Frumuseţea asta e a ta. Dacă mă caută cineva, sunt cu Mary...
femeie sănătoasă la cap.
Nostim om acest Petroleum V. Nasby.
- De ce l-ai omorât pe Gillis? - Nu l-am omorât.
Sunt femeie cumsecade, mamă bună, catolică bună.
Femeile cumsecade nu fug de la soţii lor.
N-am fugit.
Am plecat cu băieţii s-o vizitez pe mama în Poughkeepsie.
- Gillis a cumpărat biletele. - A ştiut de călătoria voastră?
Cum să nu! I-am spus nătăfleţului tău de cum m-a răpit şi m-a pus în tren.
Cum se face că n-a mers şi soţul tău cu voi?
Tu mori de dragul de a petrece un timp cu soacră-ta?
Şi tot aveai motive să-l omori. Am văzut cum te pocnea!
Aiurea! Dădeam mai mult decât primeam.
Poate că te-ai săturat de aventurile lui.
Târfele alea care-l lăsau să le bage orice în gură ca să le dreagă dinţii?
Domnul să le binecuvânteze că făceau ce mi-era mie scârbă.
Doamnă Devery...
nu avem nevoie de mărturisirea dumitale.
- Am găsit otrava în cămara dumitale. - Otravă?
Care l-a omorât pe soţul dumitale şi pe sergentul Byrnes. Crimă dublă.
Dacă n-ai o explicaţie mai bună...
ai să fii spânzurată. De două ori.
Dumnezeule, nu se poate.
Trebuie să fie vreun coşmar.
Vino.
Îmi pare rău.
Am fost cam înflăcărată.
Dar n-am nicio legătură cu treaba asta. Jur.
Nu l-aş fi omorât pe Gillis. Trebuie să mă credeţi. Băieţii mei!
Doamne, băieţii mei. Vă implor.
Nu se poate să-şi piardă şi mama, şi tatăl.
Vă rog! Vă rog!
Vă rog!
- Haide, Jake, încă una. - Luptaţi!
Hai, Jake, încă una!
- Terminaţi! - Aşa, Jake!
Înapoi. Lasă-l.
- O să-ţi turtesc creierul ăla negru. - Stai aşa, Jake.
Ridică-te!
Dumnezeule...
- Despărţiţi-vă! - Dă-i, Jasper!
Hai, frăţioare!
Loveşte-l!
Aud cum ţi se învârtesc rotiţele, Kevin.
Tic tac, tic tac.
Gândeşti că ucigaşa nu e Ethel Devery.
Ştii ce mai aud?
Pe Byrnes râzând de tine.
"Eşti prea deştept pentru binele tău, băiete!"
Scrisul. Dacă aflu al cui este, ştiu cine l-a omorât pe Devery.
Îmi pare scris de femeie.
- Andrew. Ai chef de desert? - Da.
Mă bucur să vă văd, doamnă. Mulţumesc.
- Mulţumesc. - Veniţi, copii.
Cu ce vă servesc?
Vrem să ştim dacă ai vândut acestei femei o tartă cu fructe.
N-aş putea să spun. Avem mulţi clienţi.
- Am clienţi care plătesc. - Atunci luăm plăcinta Washington.
Regret, n-am văzut-o.
Îmi cunosc clienţii. Nu e printre ei.
Recunoşti scrisul?
Nu. Ar trebui?
Nu, păstrează cutia.
Mary!
Francis. Te-ai întors aşa devreme?
- Te simţi bine? - Sigur că da.
- Vreau să-ţi arăt ceva. - Cine era bărbatul acela?
- Bărbatul care a plecat. - Adică băiatul de la livrări?
- Nu prea părea băiat. - Nu l-am întrebat ce vârstă are.
De ce nu mă crezi? Am crezut că mă iubeşti.
- Te iubesc. - Dacă e să ne căsătorim...
Te iubesc!
Eşti sigur că nu vrei nimic? Berbecul e la foc.
Mulţumesc mult, doamnă, dar căpitanul
insistă să confirmăm fiecare persoană cu care am vorbit.
Am nevoie de semnătura dvs.
- Şi dacă nu ştiu să scriu? - Nu-i nimic, faceţi un X aici.
Ştiţi cumva cine locuieşte în apartamentul de jos, în capăt?
Lunsford, proprietarul.
Ne-aţi fost de mare ajutor, doamnă.
Nimeni nu ştie să scrie în blestemata asta de clădire?
Pun pariu că proprietarul ştie.
Domnule Lunsford! Suntem de la secţia 6!
Vrem să discutăm despre cazul Devery.
Eu sunt Corcoran, iar el e O'Brien.
Eugene Lunsford. Aţi găsit monstrul responsabil?
O avem pe dna Devery în custodie.
Ethel?!
E pur şi simplu îngrozitor.
Adunăm semnături de la locatari... confirmarea că am vorbit cu ei.
Vreţi să vă uitaţi pe listă şi să semnaţi?
- Sigur. - Poftiţi.
Vă rog să vă scrieţi ocupaţia lângă nume. Mulţumesc.
- Asta-i tot? - Nu chiar.
Nu, nu, nu!
E rândul tău.
Îmi pare rău. E vina mea! Eu l-am omorât!
Eu i-am dat prăjitura lui Devery.
Dar n-am avut habar că a fost otrăvită.
- Prăjitura mi-a fost destinată! - Mai încet. Nu înţelegem.
Cine a vrut să te omoare?
Un chiriaş, măcelarul. Se numeşte Hans Elek.
A rămas restant la chirie. Cu câteva zile în urmă, l-am luat la întrebări.
Elek s-a înfuriat şi m-a lovit în cap!
M-am dus la poliţie, dar n-am primit decât ridicări din umeri.
Şi chiar înainte să încep procedura de evacuare, a venit la mine.
Spunea că-i pare rău, că mi-a adus o ofertă de pace
şi mi-a dat prăjitura de la brutăria Nellis.
Şi de ce i-ai dat prăjitura lui Devery?
Nu-mi plac tartele cu fructe. Era păcat
să se risipească. Eram dator lui Devery şi i-am dat-o lui.
Mă duc la închisoare?
Depinde ce spune Elek.
Afară toată lumea! Haideţi! Afară!
Auzi, Andrew, uite aici un satâr mare şi frumos.
Bine, gata, recunosc. Eu i-am dat tarta lui Lunsford.
- Bravo, Hans. - Dar n-am ştiut că drăcia
era otrăvită. Jur!
Adică ai cumpărat o tartă care din întâmplare era otrăvită?
- N-am spus că am cumpărat-o. - De unde ai luat-o?
- De la Ethel. - Soţia dentistului?
- A vrut să-l otrăvească pe Lunsford? - Nu! Soţia mea a murit.
De atunci, în fiecare lună, Ethel îmi face o tartă.
Dar are gust de bălegar, aşa că eu cumpăr.
- De la Nellis. - Da, cea mai bună brutărie.
- A lui Ethel merge la gunoi. - Dar nu şi de data asta.
Nu! Am avut probleme cu proprietarul.
Mi-am zis să pun tarta ei într-o cutie de la Nellis,
i-o dau lui şi poate îi intru în graţii.
- Dar lui Lunsford nu-i plac tartele. - De unde era să ştiu?!
Dacă prăjitura era pentru tine, înseamnă că Ethel voia să te omoare.
În niciun caz.
- Femeia aia mă iubeşte. - Da? Păi ştie s-o arate.
Avem relaţii sexuale de luni întregi. E îndrăgostită, vă spun eu.
- Soţul ei ştia? - Nu ştiu.
Nu părea supărat pe mine.
Când l-ai văzut ultima dată?
Când mi-a adus prăjitura. Alaltăieri seară.
- Devery ţi-a dat prăjitura? - Da. Era foarte încântat de asta.
Înseamnă că mă lăsaţi jos? Da?
Despărţiţi-vă. Despărţiţi-vă!
- Înapoi, negrişorule. - Daţi-mi drumul!
Jake!
Jake irlandezul!
Omoară cioroiul!
- Sper să nu învingă băiatul. - Omoară cioroiul!
Omoară cioroiul!
O voi chema pe doamna Haverford.
- Sunt aici, Alasdair. - Bună ziua, doamnă Haverford.
Cred că aţi pierdut această bijuterie.
Dră Heissen, ce drăguţ din partea dv. s-o escortaţi pe Annie acasă.
Det. Corcoran a vrut să se asigure că fata e pe mâini sigure.
Mulţumiţi-i detectivului, vă rog.
M-ai speriat foarte rău. Din fericire, eşti nevătămată.
Hai să te speli înainte de cină.
Din nou, dră Heissen, sunt recunoscătoare.
Orice pentru Corky.
Răbdarea mea a ajuns la limită. Poate că aveai dreptate.
Poate că trebuie să trăieşti în altă parte.
O fetiţă trebuie să locuiască cu familia.
Tocmai de aceea a venit tatăl tău să te ia acasă.
Bună, fetiţo.
El nu e tatăl meu!
Aţi văzut şi dv., doamnă. Asta mică minte tot timpul.
Nu! Nu, nu!
Îmi pare rău! Îmi pare foarte rău!
Am să fiu cuminte! Te rog, Doamne, nu!
Diavolul pune stăpânire pe ea. Staţi liniştită, îi salvez sufletul.
Îmi pare rău! Voi fi cuminte!
Voi fi cuminte! Te rog!
Te rog! Te rog!
Un bun comandant are întotdeauna o strategie de rezervă.
Fă-i felul, Jake!
- Fă-i loc, cioară! - Bravo, Jasper!
Jake!
A picat! A ieşit din joc!
Aţi văzut?! Arbitrul l-a scos din joc!
Irlandezul Jake McGinnis!
Jasper a câştigat.
Irlandezul Jake!
Jake McGinnis! Să vă amintiţi numele!
- Aţi rezolvat cazul, impotenţilor? - Cred că da, Francis.
Super. Pe cine aţi înhăţat?
- Pe nimeni. - Pe nimeni?!
Niciun... suflet.
Rânjiţi ca nişte pisici de Cheshire. Daţi pe gură.
Vai, mulţumesc, Corky.
- Doamna Ethel Devery... - Soţia dentistului.
Îşi făcea de cap cu măcelarul din cartier,
care locuia un etaj mai jos. Măcelarul se certase cu proprietarul,
iar proprietarul e cel care a dat prăjitura lui Gillis Devery.
Deci proprietarul l-a omorât pe Devery.
Nu.
Măcelarul l-a omorât pe Devery?
Nu.
Atunci cine l-a omorât pe Devery?!
Devery.
Am să vă bat de vă sună apa-n cap.
Ethel Devery a copt tarta pentru Elek, măcelarul, iubitul ei.
Gillis Devery, dentistul, a aflat că nevastă-sa...
încalcă a şaptea poruncă şi, când a plecat Ethel la Poughkeepsie,
el a pus otravă în prăjitură,
plănuind să-l omoare pe Elek şi să dea vina pe ea pentru crimă.
Devery i-a dus prăjitura lui Elek, dar Elek n-a mâncat-o.
A pus-o într-o cutie de la brutăria Nellis
şi i-a dat-o lui Lunsford, proprietarul.
Lunsford a dat prăjitura lui Devery, care, crezând că e de la Nellis,
cea mai bună brutărie din New York, a mâncat o felie.
- Dentistul s-a otrăvit singur? - Exact.
Byrnes a fost omorât de un mort.
Măcar n-a fost înjunghiat în vintre, ca frate-său.
Cel puţin şi-a luat desertul.
Să fiu al naibii, toată discuţia asta mi-a făcut foame.
Nici n-ai idee cât de norocos eşti.
Nu mă simt norocos.
Va trebui s-o porţi câteva săptămâni.
- Nu-i ceva permanent. - Mulţumesc, dr Freeman.
Hai să te bagi în pat. Dimineaţă, când se trezeşte Sarah,
o să-ţi facă o budincă.
- Cine-i acolo? - Ce mai meci!
- Linişte! Doarme nevastă-mea.
Sunt sigur că doare drăcia aia, dar dacă omul meu nu te elimina,
mulţimea te făcea bucăţi.
Îmi pare rău că am provocat necazuri.
Prostii. Nimeni n-ar trebui să se scuze
pentru că are o inimă de războinic.
Jasper are nevoie de odihnă la pat.
Da, dar cel mai bine e ca Jasper să plece imediat din oraş.
Indiferent de rezultat, oamenii nu vor uita
ce bătaie i-ai dat irlandezului Jake.
Ţi-am cumpărat bilet pe un vas către Halifax.
Pleci în zori.
Încercarea mea lamentabilă de a spune că-mi pare rău.
Marcus a fugit fără să-şi ia partea.
Poate o păstrezi tu.
- Domnule doctor. - Domnule maior.
- Coniacul e pe placul tău? - Da, e bun. Mulţumesc.
- Asta este tot, Alasdair. - Bine, doamnă.
Arăţi de parcă ţi-ar prinde bine ceva tare.
Altă zi mohorâtă petrecută rezolvând crime odioase.
Nu toate crimele sunt odioase.
Unele sunt ridicole.
În plus, am înţeles că şi tu ai avut o zi plină,
cu Annie care e din nou foarte dificilă.
E foarte încăpăţânată fata asta.
Mă gândeam că i-o fi venit mintea la cap.
Nu vreau să-ţi faci griji. Voi vorbi cu ea.
Trebuie să înveţe că nu poate pleca de câte ori o nemulţumeşte ceva.
- Ce este? - Îmi pare rău, Kevin.
Pentru ce îţi pare rău?
A devenit violentă cu mine. Nu sunt obişnuită cu aşa ceva.
- Fiecare moment era o bătălie... - Elizabeth, unde-i Annie?
- A plecat. - Cum adică a plecat?
Am trimis-o să locuiască cu o familie din California.
Sper că acolo va fi fericită. Ferma, aer liber...
- Mulţumesc pentru coniac. - Kevin, te rog!
Trebuia s-o îndepărtez de oraş, de tentaţii! De trecutul ei!
Trimiţând-o în celălalt capăt al ţării cu un străin
n-o s-o vindece de trecutul traumatizant!
N-am vrut să-ţi provoc şi mai multă durere.
Ştiu ce înseamnă Annie pentru tine. Eşti un om bun, Kevin.
Trebuie să fi fost un tată minunat, dar ea nu e fiica ta...
Nu, nu este.
Nici n-am apucat să-mi iau rămas bun.
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam Mulţumiri lui DISTEL@subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Script by www.addic7ed.com