Din episoadele anterioare...
Ai venit în casa mea şi ai furat de la mine,
şi eu îţi voi răspunde cu aceeaşi monedă.
S-a dus! Cineva îmi strică munca de-o viaţă!
Sunt toate aici.
Artie? Nu cred că asta e tot.
Aici sunt lucruri pentru expediat.
- Dumnezeule, ce mai e acum? - Trebuie să te scoatem de pe metronom.
- Nu ştiu dacă e posibil. - Îmi datorezi o cină, dle.
O cină foarte drăguţă.
Steve! Cum merge cercetarea?
Abia sunt la jumătatea litere "A".
Ai idee ce imensă e baza de date a Depozitului?
- Nu. Spune-mi. - Ai fi putut spune "întrebare stupidă."
Întrebare stupidă.
Dar ştii cine te-ar putea ajuta?
Tehniciana. Poate cu puţin fler de punk rock.
Artie, dacă Claudia află că încerc să mă deconectez
de la metronom, va încerca să mă oprească pentru că e periculos.
Da, desigur.
Probabil va găsi o cale să şi dea vina pe mine.
Uită-te la mine.
Când ai dormit ultima dată?
După ce am murit. Cum aş putea dormi?
Atât timp cât Claudia simte durerea mea,
voi fi stresat.
Nu e drept să fie pedepsită că mi-a salvat viaţa.
Artifactele nu sunt drepte.
Plec.
O să mă apuc de asta când mă întorc,
şi vom găsi ceva, da?
Artie-o, Artie-o.
Unde eşti tu, Artie-o?
Ce străluceşte-acolo oare?
Sunt zorile, şi dr. Vaness-iet e soarele.
Te-nalţă, soare, şi răpune luna. Pizmaşă...
Răpune? Da, e o idee.
- Asta e nouă? - Nu.
Haide. Mi se pare drăguţ că ai oficial o iubită.
- Nu e iubita mea. - Te vezi cu altcineva?
- Nu. - Dar vrei?
Da, asta vrem, copii.
Stai! Unde sunt Pete şi Myka?
- Le-am dat o sarcină. - Ce sarcină?
- N-am mai primit un ping de 48 de ore. - E un record al Depozitului. Unde sunt?
- Ce-mi ascunzi? Spune tot. - Doamne, de ce mi-ai trimite o cicălitoare?
Karma. Asta e nouă, nu?
Nu!
Ai găsit-o! E cea potrivită?
Marcă, model, şi an, cum ai cerut.
Nici nu vreau să ştiu în ce grozăvii sunteţi băgaţi.
E un cadou. Nu un artifact.
Şi mai departe, arată mâinile.
Cine de aici, din cameră, nu e singur?
- Quod erat demonstrandum. - Deci ai o iubită.
Un mic sfat.
Lucrurile au mers bine,
şi mă gândeam să-i cer Vanessei mai multă...
implicare geografică.
Adică să vă mutaţi împreună? Aici?
Sau în Univille, Parisul pustietăţii?
- Cine n-ar vrea să stea aici? - Bine zis.
Poate un pied-a-terre înseamnă mai mult.
- Nu ştiu dacă momentul e bun. - Cred că e o idee grozavă, Artie.
- Serios? - Da.
- Mulţumesc. - E nou?
- Da. - E drăguţ.
Mulţumesc. Vorbind de timp, am întârziat.
Dacă aveţi nevoie de mine din orice motiv,
sunaţi-mă, doar dacă e important.
Artie, calmează-te.
- Suntem profesionişti. - Da, pleacă.
- Weekend plăcut. - Da, intenţionez.
- O să încerc. - Nu fii tu însuţi.
300$? Nu e rău pentru o vânzare de haine.
- Mulţumită ţie, Kristen. - Eu doar am scris pe Tweeter.
Eşti prea modestă.
Asta-mi aminteşte, părinte,
dna Thompson căuta mobilă pentru dormitor.
Cred că cineva tocmai a donat o oglindă.
Îmi amintesc pachetul. Merg eu.
O să-i placă.
"Fă clic pe mine."
Dumnezeule!
E cineva acolo?
Ajută-mă!
Kristen?
Te simţi bine?
Spune-mi părinte...
Unde e L'Etoile?
- Ce? - Ce?
- Nu ştiu... - Nu ştii.
- Nu ştiu... ce? - L'Etoile.
- Nu ştiu ce... - Poate asta-ţi va împrospăta memoria.
La naiba, curând vor fi aici. Nu trebuie să întârzii.
L'Etoile. Unde e?
Ce Dumnezeu te-a apucat?
Nu Dumnezeu.
Ai grijă!
Dezbracă-te puţin, Kristen.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
WAREHOUSE 13 Sezonul 4 Episodul 6
Daţi-mi drumul de aici, ticăloşilor!
E o doamnă aşa dulce.
N-am mai văzut-o niciodată aşa.
- Parcă era posedată. - Oarecum are
chestia lui Linda Blair de a te face să întorci capul după ea.
- Ce s-a întâmplat cu ea? - Părinte, Kristen a intrat în contact
cu vreun obiect vechi sau neobişnuit în ultima vreme?
Lucrăm într-un magazin care vinde articole folosite.
O să vă ucid pe toţi!
- Nu vorbeşte serios. - Va fi un interogatoriu haios.
- Bună. - Bună, Kristen.
- Eu sunt... - Myka Bering.
Şi Pete Lattimer.
Posedare şi telepatie.
Un artifact cu două feţe. Superb.
Kristen, credem că poţi
să fi intrat în contact cu ceva ce te-a afectat.
- Când mai exact ai... - Ar trebui să porţi haine mai mulate, Pete.
- Arăţi aşa sexy! - Serios?
Pentru că fac o mie de abdomene, şi sunt...
Îţi aminteşti să fi atins ceva
pe care n-ar fi trebuit să-l atingi?
Ştiu ce-mi place să ating.
Aproape că mi-am rupt degetul, psihopato!
Ia un topor şi fă-l bucăţi.
Nu vom scoate nimic de la ea.
Hai să verificăm magazinul.
Zâmbeşte cât vrei.
Cariera Lindei Blair nu a mai fost niciodată la fel.
Exact reacţia la care speram.
Mai am nevoie de un minut.
Relaxează-te. Fă-te confortabil. Îmi place jacheta.
Ce, chestia asta veche?
- Ai găsit un loc interesant? - Cel mai bun, romantic restaurant din oraş.
Asta dacă nu avem aşteptări prea mari.
- Contează cu cine eşti. - Nu aş putea cere ceva mai bun.
- Mergem? - Da.
- Nu vei renunţa, nu? - Mă cunoşti atât de bine.
Noi doi am fi putut rezolva cazul fetei care a luat-o razna, dar nu...
Jinksy trebuie să fie... "Ştii... ştii ce?
Ar trebui să-i lăsăm pe Pete şi pe Myka să se ocupe de ăsta."
Sigur aşa sunt eu. Imită-l pe Nicholson!
Haide, îţi plăceau acţiunea şi aventura.
Ai uitat? Răufăcători şi arme!
- Ce ascunzi? - Nu ascund.
Am trecut prin multe.
Cred c-ar trebui s-o luăm mai uşor... pentru o vreme...
- Amândoi. - Serios?
- Cine a murit şi te-a făcut şeful meu? - Eu.
Ce... ţi-e frică să nu mori iar?
Ştii că nu poţi muri, nu?
Nu de asta mi-e frică, Claude.
Crede-mă.
A scânteiat ceva?
Nu, din păcate, mamei i-ar plăcea locul ăsta.
Ţie?
Nu. Am putea sta aici toată noaptea.
Poate că nu.
Înfricoşător.
Sânge.
Sânge, sânge.
Dacă aşa zici tu.
"Fă clic pe mine"? Fac clic!
Pete, astea sunt cioburi de oglindă.
Ce?
Mă ajuţi cu asta?
E ciudat, aproape că pare...
Este.
Dumnezeule, oglinda!
Nu, am închis asta în Seiful Întunecat cu ani în urmă.
Serios! Artifactele pot pleca singure acum?
Pete, îţi aminteşti regula oglinzii?
Da, nimic nu iese, dacă ceva nu intră.
La naiba, nu era Kristen la spital!
Era Alice Liddell.
E liberă... din nou.
Bună, frumosule.
Eşti de pe aici?
Născut şi crescut aici.
Atunci trebuie să ştii unde găsesc L'Etoile.
Da, sigur. La 6th şi State.
- E un drum scurt de aici. - 6th şi State.
Mi-a amorţit mâna. E în regulă?
Poate e prea strâns.
Cureaua.
Ai amorţit?
Înainte, acum nu mai simt nimic.
Eleanor are tendinţa de a le strânge prea rău.
E nebună, crede că e stăpâna locului jumătate din timp.
Mă simt aşa bine.
Suntem nebuni cu toţii aici.
6th şi State.
Tot ce voia Alice era să se elibereze de Depozit.
Se pare că nebuna şi-a îndeplinit dorinţa.
- Dacă iese de aici, va fugi. - Am putea s-o pierdem pentru totdeauna.
Unde e? Unde e fata? E periculoasă.
- Ştiu. - Omule!
M-a lovit şi a plecat.
Serviciile Secrete. Vreau să închizi spitalul acum.
Nimeni nu intră şi nimeni nu iese, ai înţeles?
- Da, dar... - Du-te!
De ce nu mă plac femeile?
Pete, trebuie să vedem cum gândeşte. Să ne dăm seama ce va face.
Nu cred că mă pot gândi la "nebun psihopat."
În interior, e o fetiţă. Trebuie să gândim ca un copil.
Asta ştiu să fac.
Dacă tocmai aş fi scăpat dintr-o oglindă magică, închisoare,
aş vrea să mă îndepărtez cât mai mult posibil de noi doi.
- Unde m-aş duce? - Pete.
Trebuie să încep să mă uit în jos.
Pete, a plecat pe aici.
- Alice, mâinile la vedere! - Alice? Cine e Alice?
Încetează, Ţara Minunilor. Ştim că eşti acolo.
Cine sunteţi?
Unde e... părintele Mitchell? Ăsta e un spital?
Pete, Alice nu are de unde să ştie cine e părintele Mitchel.
Haide.
Care e ultimul lucru pe care ţi-l aminteşti?
Eram în camera din spate, despachetam o oglindă
pe care o primisem, apoi... o lumină puternică.
- Apoi... - Nimic.
De parcă toată lumea dispăruse,
şi tot ce rămăsese era frigul şi întunericul.
- Şi tăcerea. - Da.
A fost oribil. Nu m-am mai simţit niciodată aşa singură.
E în regulă.
Ce-a fost asta?
Pete, exact aşa m-am simţit eu
când am fost prinsă în oglinda lui Lewis Carroll, ea nu e Alice.
- Atunci unde e? - Dacă ar fi să ghicesc...
- E în interiorul altcuiva. - Stai, al altcuiva?
Crezi că a descoperit cum să schimbe trupurile?
Nu ştiu, dar dacă e aşa, poate fi oricine.
Unde mi-e ambulanţa?
Şi e în mişcare.
Am descoperit că merge spre sud, la câţiva km de locaţia voastră.
Încarc coordonatele pe GPS-ul Highlander-ului acum.
Oriunde va merge ambulanţa, o puteţi urmări.
Super. Mersi, Claude.
Oglinda e distrusă aşa ca trebuie să găsiţi ceva în care s-o băgaţi pe Alice.
Am înţeles, căpitane. Spock şi Uhura încheiat.
- Îmi place când sunt Spock. - Eşti amuzantă.
Chiar vreau să înţeleg asta.
Alice în Ţara Minunilor e de fapt o poveste reală
a unei maniace prinsă într-o oglindă pe care o avem la Depozit?
O aveam. Ceea ce e ciudat. Chestia aia era încuiată.
Două sarcini. Să găsim un artifact s-o ţină pe Alice,
şi să ne dăm seama cum a ieşit oglinda.
Mesaj către Leena. Te rog să iei dosarul Dodgson
şi să ne vedem în Seiful Întunecat.
Eu am făcut asta.
Maşina de scris a Sylviei Plath poate suge viaţa din cineva.
Nu te apropia.
Da, asta o va încetini, dar nu o va scoate.
Poate evadarea ei are de-a face cu proprietăţile oglinzii?
Putea găsi singură o cale? Ai spus că are multe idei.
Mă îndoiesc. Mai degrabă oglinda a ieşit prima, nu Alice.
Cineva a eliberat-o.
E acelaşi lucru pe care eu şi Artie l-am văzut zilele trecute.
Te rog să explici. Ai mai văzut aşa ceva?
Era o cutie de diamante negre în depozit.
- Ce depozit? - Unde erau ţinute artifactele.
- Despre ce vorbeşti? - Artie zicea c-o să-ţi spună.
- Ce? - Că cineva
fură artifacte de la Depozit şi le trimite în lume.
Aşa multe întrebări.
N-a zis multe, dar părea să ştie cine face asta,
şi e clar cineva care are o problemă cu el.
O să merg să verific camerele de supraveghere.
Ce sunt astea, cartea de vizită a Panterei Roz?
Unde e oglinda lui Lewis Carroll?
S-a dus. E spartă. Şi Alice e liberă în Rapid City.
Deci îi căutăm o casă nouă şi permanentă drei Cray-Cray.
Liang-569. Secţiunea capcanelor.
Dumnezeule.
- Nimic în faţă. - Cauciucurile sunt calde.
Probabil tocmai a avut loc accidentul.
Nu poate să fi ajuns departe.
Nu fără o maşină nouă.
Nu e nimic.
Pete... acolo.
- La naiba! - Să mergem.
- Cine naiba eşti? - Sunt tu.
Aşa schimbă trupurile.
Are o bucată din oglindă.
Mi-ar plăcea să stau, dar am o întâlnire importantă.
Tu stinge focul, eu închid benzina.
- Tot mai crezi că e o fetiţă? - Cred că e timpul să-l sunăm pe Artie.
Trebuie să fi terminat desertul.
Era o bicicletă
pe care tata mi-a dat-o când am împlinit şapte ani.
Era roz şi frumoasă.
Şi avea coşuleţul ăsta drăguţ în spate.
Şi avea ciucuri la coarne.
- Singurul lucru care lipsea... - Un clopoţel de cupru?
Ţi-am spus povestea.
Se întâmplă uneori la vârsta asta.
Numele tău e Artie, nu?
- De unde te cunosc? - Te-aş asculta spunând-o de 1000 de ori
doar să-ţi văd privirea când o spui.
Vanessa... mă gândeam.
Avem întâlnirile astea o dată pe lună...
Şi poate... ar trebui s-o facem mai des?
Mi-ar plăcea.
Da?
Am ceva pentru tine.
E în regulă. Nu e nimic extraordinar.
E ceva ce ştiu sigur... că nu ai.
Iartă-mă.
Pete, ar fi bine să fie important.
Alice Liddell a evadat.
- Unde? - Rapid City, South Dakota.
De ce e în Rapid City?
Probabil pentru că acolo e L'Etoile.
- L'Etoile? - Medicul al cărui trup l-a posedat Alice
zicea că se grăbea să ajungă la ceva numit L'Etoile.
Şi Myka spune că înseamnă "stea" în franceză.
Da, e şi un restaurant.
Complimente din partea casei.
Se întâmplă să fim la L'Etoile acum. Cred c-ar trebui să vii.
Are cel mai bun tiramisu din South Dakota.
Repede, înainte să fie mâncat.
Mă cheamă natura.
Înţeleg.
Îmi pare atât de rău. Să aibă cineva grijă de sărmana fată!
Haide.
Unde sunt oamenii de la masa asta?
La naiba, unde?
Asta e sigur mâna lui Alice.
Da, ar trebui să vorbim cu Artie.
Artie, unde eşti?
Nu, întoarce-te.
Aici.
- Unde e Alice? - Alice e în chelneriţă.
Probabil nu mai e. Are un nou as ascuns în mânecă.
- Fata poate schimba trupurile. - Grozav.
Ce vrea? Ce face aici?
- Şi cum a ieşit din Depozit? - Să nu ne facem griji pentru asta acum.
Să ne concentrăm pe ce face aici, şi ce vrea?
Credem că are legătură cu faptul că a scăpat, dar nu pare să fie pe fugă.
Urmăreşte ceva, sau pe cineva.
Pe mine.
După mine vine.
Se pare că e cineva în spatele inventarului din secţiunea asta.
Am zis să mă apuc de ea înainte de 40 de ani. Ţine minte data.
Ce căutăm mai exact?
- Asta. - Sigur.
Agentul Depozitului care a scris Alice în Ţara Minunilor
a introdus artifacte în poveste.
Pălărierul Nebun se bazează pe coroana Regelui George III, ce dă nebunie.
Şi Omida?
Spune "bazată pe Hakim Abul Fateh Gilani,
un doctor din secolul al XVI-lea a cărui hookah putea extrage
spiritul unei persoane din trupul ei şi încătuşa."
Sună perfect.
Unde e?
Uitaţi-vă aici. Eu verific culoarul următor.
- Retiarul lui Spartacus. - Colecţia de fire a lui Rube Goldberg.
Capcana pentru crabi a lui Ebenezer Thorndike.
Asta e?
- Unde, sus? - Da.
- Vino la mamacita. - Claude, ai grijă.
- Nimic nu pare fixat. - Ai încredere.
Dacă ajung în vârf, îi zic Muntele Donovan.
Ce naiba a fost asta? Claude, te simţi bine?
Da, e totul bine, Jinksy.
- Eşti sigură? - Nu, sunt bine.
- Te doare ceva? - A fost doar...
Stai.
Ţi-a zis Artie de durerile mele fantomă?
Da.
De asta eşti aşa grijuliu azi.
Mă protejezi?
- Da, da. - "Iepuraş" prostuţ.
Fata minune nu poate fi ucisă.
Steve? Ce se întâmplă cu tine şi Claudia?
- Ce? Nimic. - Aurele voastre se schimbă între ele.
- Ba nu. - Ştiu ce am văzut.
Şi am mai văzut asta doar o dată şi nu era de bine.
- Pregăteşte-te, Jinksy. - Vorbim mai târziu despre asta.
Hai să afumăm psihopata.
Trebuie să fii una ca s-o găseşti.
Ai grijă.
Claudia şi Steve sunt pe drum cu hookah lui Fateh-Gilani.
- Trebuie s-o găsim pe Alice. - Poate fi în interiorul oricui.
Probabil încă e aici, ne priveşte.
Adică pe tine.
Cât voi doi vă jucaţi "unde e nebuna?"
Myks, mai ai ochelarii de soare cu oglinzile?
- Ce? - Da, nu, nu.
E excelent. Va apărea în reflexie.
Uite ce-ţi vin idei.
Am idei, majoritatea ilegale.
E mult mai palpitant pe teren, nu?
Da, la întâlnirea asta speram
ceva palpitant în cu totul alt sens.
Începem.
Nu.
Iartă-mă, Sparky.
- Nu. - Nu.
Doamnelor?
Să vedem. Nu.
- Poate luăm cina mai târziu? - Pete!
Dacă un călugăr nebun crede că mă poate prinde cu garda jos...
- Are... ce? - Nimic.
Eu... ce? Stai în spatele meu.
Noi ar trebui să te apărăm, ai uitat?
Poate Alice s-a hotărât să plece.
Nu, nu, e aici, Myks.
Am un presentiment.
Alice Liddell!
Foc!
Toată lumea jos!
Dă-ne ciobul!
Înapoi!
Myka, a ieşit din pompier.
Acolo.
Serviciile Secrete, înapoi!
La o parte!
Doamne, să fie Alice.
Nu e Alice.
Cel puţin acum ştim ce vrea.
Da, vrea să-l ucidă pe Artie.
Şi poate fi oricine când o face.
- Nu-ţi face griji, Artie. - Da, o vom găsi.
Cum o găsim?
Nu-i putem face pe toţi din Rapid City să se uite într-o oglindă.
Dacă ea ne caută pe noi, avem un mic avantaj.
Ar trebui să-i întindem o cursă...
Ştiu exact momeala.
Haide.
- Cineva a comandat o hookah? - Excelent.
Să vedem terenul.
Doi, trei patru... cinci ieşiri.
Claudia, tu stai în faţă. Steve, ia ieşirile din spate.
- Voi doi pe cele de la mezanin. - Tu unde vei fi?
Chiar aici în faţă, unde Alice mă poate vedea.
O putem vedea în suprafeţele de marmură.
Sau în oglinzi.
- De asta iei bani mulţi. - Ce bani? Nu e niciun ban.
- Bine, când se apropie, foloseşte hookah. - Aşa voi face.
- Şi când o prindem? - Aş prefera
să turnăm nebuna în bronz.
Dar nu are trup, aşa că înapoi în Seiful Întunecat.
- Dacă nu cumva ai un plan mai bun? - Poate...
Probabil că nu.
- Artie, ce te face să crezi că va veni? - E o predatoare. Eu sunt prada.
Nu se va linişti până nu ucide, crede-mă.
Voi doi la mezanin.
Claudia, fii cu ochii pe uşa din faţă
ascunzându-te după planta aia.
- Să nu te vadă Alice. - Slavă Domnului că ai zis asta.
Pentru că voiam să sar şi să ţip "Alice, nebuno, uită-te aici"
Ai demonstrat ce voiai să zici. Mulţumesc.
Steve, ar trebui să te duci la Depozit ca să nu fii rănit?
Aveai dreptate, Artie. Trebuie să-i spun Claudiei de metronom.
Să o luăm cu începutul. Doar... uşile din spate.
Unde îmi e oglinda?
Tu, draga mea, pleci cât mai departe de aici.
- Asta nu se va întâmpla. - Vanessa, nu vreau să ne certăm...
- Sunt membră a acestei organizaţii. - Eşti doctor.
- Nu eşti agent. - Sunt doctor al Depozitului.
Ai idee vieţile câtor agenţi am salvat?
- Inclusiv pe a ta. - Speram să n-avem nevoie de doctor acum.
- Apoi, ţin la tine. - Şi eu.
Atunci nu se va recurge la asta. Ai cinci ieşiri şi patru perechi de ochi.
Ai nevoie de mine.
Stai lângă lifturi. E cât se poate de departe de aici.
Ea e mentă.
- Scuze. - Mulţumesc.
Hai, respiră, calmează-te.
Prefă-te că foloseşti Farnsworth dau ceva.
- Asta e inteligent. - Facem o echipă bună.
Da, sigur nu sunteţi vampiri.
Bine jucat.
E liber.
Acum stăm şi aşteptăm.
Doar că-mi doresc... lasă.
Ce? Ce e? Te deranjează ceva. Ce e?
Doar că am stat în oglindă aia câteva ore.
Imaginează-ţi o fetiţă stând acolo 100 de ani.
Cred că e oribil.
Da, era deja puţin maniacă
înainte ca agenţii s-o închidă acolo.
- Ştii de ce a ajuns aşa? - Da. Nu.
Era la o petrecere acasă la Charles Dodgson...
Adică Lewis Carroll.
- Vezi? Ţin minte. - Foarte bine.
În fine, curioasa Alice a găsit arma lui Dodgson.
Mama ei a încercat să i-o ia. Când a făcut asta, s-a descărcat.
Şi şi-a văzut mama murind în faţa oglinzii
care în final a devenit închisoarea ei.
E tragic. Dar pe de altă parte, încearcă să-l omoare pe Artie.
Ştiu, doar că Depozitul
are prostul obicei de a transforma oamenii în psihopaţi.
Da, nu mai avem nici noi mult.
Haide.
Haide, Alice, sunt chiar aici.
Unde naiba eşti?
Mă scuzaţi, dar ştiţi
în ce cameră stă Arthur Nielsen?
Îmi pare rău, dle.
Nu ne e permis să vă dăm această informaţie.
- Politica hotelului. - Da, dar ştiţi în ce cameră, nu?
Mă scuzaţi.
Opreşte-te.
Opreşte-te sau o tai.
Dumnezeule. Nu pe mine mă vrea.
Pe Vanessa!
Nu! Opreşte-te!
- Bravo, doctore! - Găseşte ciobul.
- Vanessa, te-a rănit? - Nu, mi-a ţinut oglinda în faţă.
Nu, eşti bine.
Sper că ştii să foloseşti chestia aia.
Deschizi, extragi sufletul. E destul de clar.
- Ar fi bine să stai în spate. - Nu e aici.
Angajatul nu are ciobul.
- Atunci unde e Alice? - E aici.
- Artie... - Mâinile sus.
Las-o jos!
Îi pot tăia jugulara înainte ca vreunul din voi să tragă.
Alice. Alice. Pe mine mă vrei.
Dă-i drumul Vanessei. Ia-mă pe mine.
Artie, amândoi ştim că e mai mult de atât.
Nu înţelegi?
Fratele Adrian a eliberat oglinda
şi te-a trimis s-o ucizi pe Vanessa. Ăsta e planul, nu?
Să mă pedepsească că am folosit astrolabul?
Vezi ce se întâmplă când te joci cu jucăriile altcuiva?
Oamenii pe care-i iubeşti suferă.
Puteai s-o ucizi înainte să venim noi.
- Nu ai făcut-o. - Adevărata suferinţă
e să ştii ce ai în faţă,
deşi poţi ajunge la el.
O să mai ţin trupul un timp,
şi o să-i fac lucruri negândite
înainte să-i tai gâtul iubitei tale Vanessa.
Iartă-mă, Vanessa.
- Claudia, acum! - Ia de aici, Alice!
La naiba cu planul.
Myka, ţine-o! Deschide ochii!
Ieşi din prietenii mei, ticăloaso!
- Myka, ai o pungă? - Da.
- Te simţi bine? - Da.
- Nu ştiu dacă Claudia se simte bine. - Cred c-avem să-i spunem ceva.
- Vanessa. - Mă dor coastele.
Da, pun pariu.
- E mai mult în capul meu. - Pete, nu te ridica încă.
- E în regulă. - Bine...
Doamne, ce ţi-ai făcut la umăr?
Dumnezeule, mă ucide umărul.
Cred că tu şi Steve trebuie să aveţi o mică discuţie.
O ce?
Vanessa.
- Am prins-o. - S-a terminat?
Da.
Mergem acasă.
Dr. V, o plăcere, ca întotdeauna.
Artie, ne vedem dimineaţă.
- De fapt, plec şi eu. - Pleci?
- Asta a fost o greşeală. - Nu e una din cele mai bune întâlniri...
Nu, nu întâlnirea. Asta. Noi.
Ce?
Întotdeauna am crezut
că viaţa unui agent al Depozitului, de nevoie,
trebuie să fie una de singurătate, izolare.
Apoi tu ai venit în viaţa mea.
Şi tu...
Mi-ai dat speranţă...
Aş fi putut mai mult.
Dar după ce ai fost ameninţată doar pentru că ţin la tine,
nu, e o greşeală, atât timp cât suntem împreună...
- Vei fi mereu o ţintă. - Stai.
Acum câteva ore voiai să trecem la alt nivel şi acum s-a terminat.
Nu înţelegi?
Orice mai mult decât o relaţie platonică e prea... riscant.
- Merită să iei unele riscuri. - Unele nu!
Ne vom vedea ocazional la Depozit.
- Nu. - Ce?
Nu, nu renunţi la noi.
- Nu aşa merge. - Dar după ce s-a întâmplat acum...
Se întâmplă tot timpul în slujba asta.
Legătura cu Depozitul implică pericolul recurent.
Nu, nu, nu discutăm.
Viaţa mea a devenit...
A devenit mai complicată decât mi-am dat seama.
Şi nu pot face asta acum.
Îmi pare rău, Vanessa.
S-a terminat.
Nu ştiu ce se întâmplă cu tine.
Dar când te trezeşti şi-ţi dai seama
că să tai legătura cu oamenii care te iubesc
e într-adevăr o idee îngrozitoare...
Sună-mă.
Nu plec nicăieri.
Deci de aici veneau durerile.
Îmi pare rău.
- Ce-ţi face umărul? - Încă puţin înjunghiat.
Regreţi că m-ai înviat?
Ar fi trebuit să-mi spui, Steve.
Acum ştii şi tu cum e.
Speram ca mai întâi să mă deconectez.
Ce? Nu!
Metronomul e singurul ce te ţine în viaţă. Mă pot descurca cu puţină durere.
Şi dacă sunt rănit mortal, te descurci cu puţină moarte?
Pentru că eu nu mor.
Acum că ştiu,
o să îi dăm de cap împreună.
Suntem o echipă, nu?
Da.
Hai, ne aşteaptă.
Scuze.
Artie n-a vrut să-ţi spună ce s-a întâmplat aseară.
Nu. Doar mai morocănos ca de obicei, ceea ce spune multe.
Claudia, am găsit ceva în Seif ce ne poate spune cum a ieşit oglinda.
Jinksy spune că cineva din trecutul lui Artie
a intrat în Depozitul şi trimite artifacte în lume.
- Ce? - Practic îi distruge munca de-o viaţă.
Dar nu apare nimic pe camerele de supraveghere.
Aşa se explică de ce am avut presentimente serioase.
Dar nu şi de ce Artie nu ne spune nimic.
- Sau ce înseamnă diamantele negre. - Hai să nu ne panicăm, da?
Probabil încearcă să ne protejeze.
Da, dar de cine?
Mai întâi Hugo... acum Vanessa.
Tu îmi tai legătura
cu oamenii la care ţin, nu eu!
Tu, Adrian. Nu eu.
Nu eu!
Sigur.
E sigur.
Nu ştiu cum intri aici...
Dar dacă eşti aici acum, să ştii asta.
Laşule!
Te voi găsi şi te voi opri.
Te voi opri.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro