Din episoadele anterioare...
- Ai cheia sau nu? - Nu.
Te rog, Allison, opreşte-te!
Îţi voi spune cum să-l opreşti pe Jackson.
E o tânără domnişoară cu care Jackson a avut o legătură adevărată.
E singura persoană care-l poate salva.
Cineva e rănit. Cineva e căzut pe teren.
- Jackson! - Şi-a făcut-o el însuşi?
Unde e Stiles? Unde naiba e fiul meu?
Mulţumim pentru ajutor. Dar putem prelua noi de aici.
Va trebui să dau o declaraţie. Ce-ar fi să vin cu tine?
- Cred c-ar fi un pic cam... - Perfect! Minunat!
Minunat...
Traducerea şi adaptarea: Unq Johnny, Miss Monnyy & Ionuţ666
Titrări.ro & Subtitrări-Noi Team www.titrări.ro & www.subtitrări-noi.ro
TEEN WOLF Sezonul 2, Episodul 12
Comentarii pe www.tvblog.ro
Trebuie să mă întâlnesc cu inspectorul sanitar
şi să încerc să-mi dau seama ce s-a întâmplat cu Jackson.
Am alertat secţiile din apropiere cu privire la Stiles.
Jeepul lui a rămas în parcare, deci asta înseamnă că...
Ei bine, nu ştiu ce înseamnă asta.
Dacă răspunde la telefon, dacă răspunde la e-mailuri...
- Dacă-l vede vreunul dintre voi... - Te vom suna noi.
Probabil e speriat din cauză că a fost în centrul atenţiei sau ceva de genu'.
- Îl vom găsi. - Da... La revedere.
- Nu e-n apele lui... - McCall...
Echipa are nevoie de tine. Ştii că-n următorul sezon,
n-o să te pot trimite-n teren, dacă nu-ţi măreşti notele.
- Da, ştiu, dle antrenor. - Bine...
Ştiu şi eu că ţip la greu, dar nu vă urăsc, băieţi.
Bine, pe Greenberg îl cam urăsc, dar asta-i altă mâncare de peşte.
E Greenberg. Îţi spun doar. Noi... Eu am nevoie de tine în echipă.
- Măreşte-ţi notele. - Aşa voi face.
Ştiu.
- Ăştia-s toţi? - Aşa cred.
- O să-l găseşti după miros? - Da, amândoi vom face asta.
Dar de ce rămâi tu cu cămaşa, iar eu cu adidasul?
- Trebuie să vorbim. - Cu toţii.
Băga-mi-aş...
Ei încercau să te avertizeze. Sunt încărcate electric.
N-are rost să-i torturez, oricum, nu-l vor trăda pe Derek.
Instinctul lor de a-l proteja pe Alpha e prea puternic.
Bine. Şi cu mine ce planuri ai? Pentru că Scott mă poate găsi.
Îmi cunoaşte mirosul. E un miros înţepător.
Mai degrabă e-o duhoare. M-ar găsi chiar şi dac-aş fi îngropat
la fundul unui canal, acoperit cu materii fecale şi urină.
Eşti foarte talentat la crearea unei imagini pline de viaţă, dle Stilinski.
Permite-mi să ilustrez şi eu una.
Scott McCall îşi găseşte cel mai bun prieten însângerat şi bătut măr.
Cum sună asta?
Cred că mai degrabă aş prefera un peisaj cu natură moartă.
Câţi ani ai tu? 90? Cred că dacă-ţi dau una, te fac afiş.
Bine... Stai... Aşteaptă...
- Ce mama mă-sii e asta? - Acelaşi gând mi-a venit şi mie-n minte
când te-am văzut vorbind cu Gerard la secţie.
Stai puţin... M-a ameninţat c-o omoară pe mama.
Şi trebuia să mă apropii de el. Ce puteam să fac?
De data asta, merg pe mâna lui Scott. Aţi văzut ce mamă are? E splendidă.
Gura!
- El cine e? - E Peter, unchiul lui Derek.
Cu puţin timp în urmă, a încercat să ne omoare pe toţi,
iar noi i-am dat foc şi Derek i-a sfâşiat gâtul.
- Salut! - E bine de ştiut.
Cum de e-n viaţă?
Pe scurt, ştie cum să-l oprească pe Jackson. Şi poate şi cum să-l salvăm.
Ar fi de mare ajutor, dar Jackson a murit.
- Poftim? - Da, Jackson a murit.
- S-a întâmplat pe teren. - De ce n-o consideră nimeni veste bună?
Pentru că dacă Jackson a murit, n-a murit pur şi simplu.
- Gerard şi-a dorit asta. - Dar de ce?
Exact asta trebuie să ne dăm seama.
Şi ceva-mi spune că fereastra oportunităţii se închide... cu repeziciune.
Am văzut lumina licărind.
Probabil, unul din musafirii noştri vrea să se simtă ca acasă, în subsol.
Dormi, dacă poţi.
Presimt că următoarele 24 de ore vor fi bogate în evenimente.
Ai de gând să-mi spui ce s-a întâmplat la meci?
N-ai auzit? Am câştigat.
- Mă refeream la Jackson. - Şi eu, la fel.
Ai nevoie de ceva?
Vreau să te dai la o parte şi să ne laşi pe noi să ne ocupăm de asta.
- Glumeşti, nu-i aşa? - Unul din prietenii tăi a murit.
Din cauza lui Derek. Cum crezi c-a devenit Jackson creatura aia?
- Kate, mama, Jackson... - Cum rămâne cu Scott?
- Dacă moare şi el? - De când îţi pasă ţie de Scott?
- Îmi pasă de tine. - Zău, tată?
Dacă tot începi să citezi din top cinci lucruri pe care-ar trebui să le spună
un părinte unui copil, în fiecare zi, de ce nu începi cu...
"Sunt mândru de tine, fiindcă fac exact ceea ce vrei."
Nu, Allison. Faci exact ceea ce vrea el.
- Cu toţii facem asta. - Sunt obosită. Vreau doar să dorm, bine?
- Bine. - Apropo...
- Nu uita că-mi datorezi un arc nou. - Şi o arbaletă nouă.
Dumnezeule... Chiar vom face asta? Da, vom face asta. În regulă.
Nu găsesc niciun indiciu aici. Dacă... vine la spital... Bine, mulţumesc.
- Hai, Stiles! Unde naiba eşti? - Chiar aici.
- Nu-i nimic, tată. Nu-i nimic. - Cine-a făcut-o?
Nişte copii din echipa adversă. Erau supăraţi c-au pierdut...
Iar eu spuneam vrute şi nevrute... Următorul lucru pe care mi-l amintesc...
- Cine-a făcut-o? - Tată, nu ştiu. Nici nu i-am văzut.
- Vreau să mi-i descrii. - Fii serios, tată! Nu-i aşa de grav!
Sun la şcoală. Personal o să mă duc acolo şi-o să-i lovesc cu pistolul pe nenorociţi!
Tată! Ţi-am spus că n-am nimic.
Dumnezeule...
- L-au găsit pe Stiles. - Ţi-am spus, m-am uitat peste tot.
Aici nu te-ai uitat.
- Ce-i aia? O carte? - Nu. E un laptop. În ce secol trăieşti?
La câteva zile după ce-am ieşit din comă, am transferat tot ce aveam.
Din fericire, nu doar familia Argent ţine evidenţa.
Mamă, nu pot vorbi acum.
Da? Sunt aşa de speriată, încât de-abia mai vorbesc.
- Ce s-a întâmplat? - Ceva... Sigur s-a întâmplat ceva.
Nu ştiu ce, dar cred că vei dori să vezi cu ochii tăi.
Tată, ţi-am spus că sunt în regulă.
- Bună. - Bună.
- Tatăl tău m-a poftit înăuntru. - Da? Da, sigur că da.
- Ce-ai păţit la... - Nu, nu-i nimic.
Nu-ţi face griji. Sunt bine.
Vrei să intri?
- Ce faci? - Nu vor să mă lase să-l văd.
Trebuia să-i dau ceva. El mi-a tot cerut-o.
- Ce a păţit? - Credeam că-mi vei spune tu.
- E de rău? - N-arată bine.
Mamă, poţi să-l închizi, te rog?
Bine. Bine... Bun, aşa.
- Mamă, închide-l. - Bine...
Închide-l! Închide-l, mamă!
Ştiţi, familia mea face asta de mult timp.
Suficient cât să învăţăm nivelul de curent electric
care vă opreşte transformarea. La un alt nivel, nu vă puteţi vindeca.
Şi încă puţini amperi şi nu veţi mai avea putere.
Genul acesta de acurateţe ştiinţifică... te face să te întrebi
dacă linia între natural şi supranatural există cu adevărat.
Şi când se ajunge la un moment înceţoşat...
începi să fii surprins când îţi dai seama de ce parte eşti.
- Scuze, nu mai aveam şerveţele, aşa că... - E în regulă.
Doamne, sunt dată peste cap.
Doamne...
- Ai 17 mesaje de la Scott. - Ştiu.
- Îl ignori? - Nu. Nu, nu chiar.
De ce ai bijuterii pentru fete?
Nu-s nimic, sunt câteva chestii pe care le-am luat pentru ziua ta.
Pentru mine?
Da, eu... N-am prea ştiut ce să-ţi iau,
aşa că ţi-am cumpărat o grămadă de chestii.
Adică o mulţime de lucruri. Urma să returnez ce nu ţi-am dat.
- Un televizor LCD? - Da, ăla sigur îl returnez.
Cred că vrei să citeşti asta.
Aici scrie că e într-o carcasă transparentă făcută din veninul din ghearele lui.
- Asta oficial sună înspăimântător. - Au spus şi că începe să se mişte.
Bine, uite, cred că am găsit ceva.
Se pare că ce vedem din Jackson e doar versiunea beta a Kanimei.
Şi asta ce înseamnă? Se poate transforma în ceva mai mare?
Mai mare şi mai rău.
Se va transforma în aia? Aia are aripi!
- Văd asta. - Scott, adu-l la noi.
Nu ştiu dacă avem timp de asta.
Uite, cineva chiar a făcut o animaţie.
Poate e mai puţin înspăimântător dacă... Nu, deloc.
Ar trebui să ne întâlnim la jumătatea drumului.
Scott, du-l de acolo... Pleacă acum!
Trezeşte-te, scumpo. Începe.
Bine, du-te. Hai, hai, hai!
Derek, avem nevoie de Lydia.
- Nu e timp de... - Asta e problema. Ne grăbim.
Ne mişcăm prea repede.
Şi toată lumea ştie că ţintele sunt mai greu de ochit în mişcare,
iar noi alergăm direct în ţinta lui Gerrard.
Dacă am şansa să îl omor pe Jackson, voi profita de ea.
- Eşti singur. - Mai mult decât crezi.
Ce vrei?
Nu avem prea multe în comun, Scott.
Dar în acest moment, avem un duşman comun.
- De aia încerc să-l iau de aici. - Nu mă refeream la Jackson.
- Cât ştii despre asta? - Nu mult. Jumătate din asta e ca un vis.
Da, ia ghici. Cealaltă parte e ca un coşmar nenorocit.
Nu-mi pasă. Îl pot ajuta.
Vezi, asta e problema. Nu-ţi pasă dacă vei fi rănită.
Dar tu ştii cum m-aş simţi eu? Aş fi devastat.
Şi dacă ai muri, literalmente aş lua-o razna.
Vezi tu, moartea nu ţi se întâmplă ţie, Lydia.
Se întâmplă tuturor celor din jurul tău, da?
Oamenilor care vor sta la înmormântare,
încercând să-şi dea seama cum îşi vor trăi restul vieţii fără tine în ea.
Uită-te la faţa mea.
Haide, chiar crezi că asta e pentru a mă răni pe mine?
- Îmi pare foarte rău. - E în regulă.
- O să-l găsesc singură. - Lydia, stai!
Gerard a reuşit să intre în capul lui Allison, la fel cum a făcut şi cu Kate.
Şi o pierd. Şi ştiu că şi tu o pierzi.
Ai dreptate.
Deci ai încredere că voi rezolva asta?
- Atunci ne laşi să plecăm? - Nu.
Maşina mea e mai rapidă.
- A plecat, nu? - Da.
Deci... Era ceva între voi?
Nu. E îndrăgostită de altcineva.
Ascultă... Ştiu că te-a cam zguduit toată treaba cu bătaia
şi ce s-a întâmplat cu Jackson. Credeam c-o să te aprecieze.
Dar fii fericit pentru un lucru.
Meciul... Ai fost grozav.
- Mersi, tată. - Nu, vorbesc serios.
Era oricum aproape terminat.
Şi apoi ai luat tu mingea şi ai început să fugi.
Ai înscris şi s-a răsturnat situaţia. Şi ai înscris din nou şi din nou.
Nu ai fost doar cel mai bun jucător al meciului, ai fost un erou.
- Nu, nu sunt un erou, tată. - Ai fost aseară.
Nu sunt un erou.
Cred că nu se mai mişcă.
Unde e Derek?
Cuiva clar îi place să-şi facă intrarea.
Sunt aici pentru Jackson. Nu pentru tine.
Într-un fel, mi se pare cam incomod.
Duceţi-l înăuntru.
Unde sunt?
- Cine? - Peter şi Lydia.
Aşteaptă puţin.
- Ai spus că ştii cum să-l salvezi. - Am trecut de asta.
- Dar ce ziceai de... - Gândeşte-te, Scott!
Gerard îl controlează acum.
L-a transformat pe Jackson în propriul câine de pază.
Şi a pregătit toate astea ca Jackson să devină mai mare şi mai puternic.
Nu, n-ar face asta. Dacă Jackson e câinele, atunci e turbat,
iar tatăl meu n-ar lăsa un câine turbat să trăiască.
Sigur că nu!
Ceva atât de periculos şi de necontrolat e mai bine să fie mort.
Bine lucrat până la ultimul, Scott.
Ca un prieten îngrijorat ce eşti,
i l-ai adus pe Jackson lui Derek să-l salveze.
Dar n-ai realizat că practic mi l-ai predat pe Derek.
Allison?
Nu, Allison!
Încă nu, drăguţă.
Ce faci?
- Îşi pune planul în aplicare. - Atunci ştii.
- Despre ce vorbeşte? - În acea noapte, în afara spitalului,
când ţi-am ameninţat mama, ţi-ai dat seama, nu-i aşa?
Ştiam eu că am văzut ceva în ochii tăi. Ai putut să o miroşi, nu-i aşa?
- Moare. - Da. Sunt pe moarte.
Din nefericire, ştiinţa nu are încă un antidot pentru cancer.
Dar supranaturalul are.
- Monstrule! - Încă nu.
- Ce faci? - O omori şi pe ea?
Când e vorba de supravieţuire, mi-aş ucide şi propriul fiu!
Scott...
Nu o face, Scott!
Ştii că mă va ucide imediat după. Vei fi un Alpha.
E adevărat. Dar cred că deja ştie, nu-i aşa, Scott?
Ştie că premiul cel mare e Allison.
Fă lucrul ăsta mic pentru mine şi veţi putea fi împreună.
Tu eşti singura piesă care nu se potriveşte, Derek.
Şi în caz că n-ai aflat încă, n-ai cum să concurezi cu dragostea tinerilor.
Nu o face, Scott!
- Nu! - Îmi pare rău. Dar trebuie.
Ce nai...
Ce e?
Ce e asta? Ce mi-ai făcut?
Toţi au spus că Gerard a avut întotdeauna un plan.
Şi eu aveam un plan.
Ţi-a scăpat asta.
Scoruş!
De ce nu mi-ai spus?
Poate că eşti un Alpha, dar nu eşti al meu.
Omoară-i! Omoară-i pe toţi!
L-am lovit?
Jackson!
Poftim. E de la uşa din faţă.
Cheia de la casa ta? Deja?
Nu e o verighetă.
Aşadar, acum mă poţi chema pentru sex mai uşor, în miez de noapte.
În miez de noapte.... după-amiază... dimineaţă.
- Mă mai... încă mă mai... - Da.
Încă te mai iubesc. Da, încă te mai iubesc.
- Unde e Gerard? - Nu poate fi prea departe.
Mi-a zgâriat jeepul.
Îmi pare rău.
- Nu trebuie să spui că-ţi pare rău. - Ba da.
Pentru ceea ce am făcut şi pentru ce am spus.
Pentru tot.
În special pentru ce trebuie să fac acum.
- E în regulă. - Nu, nu este.
Ba este.
- Scott, încerc să mă despart de tine. - Ştiu, şi e în regulă.
- Cum de e în regulă? - Pentru că pot aştepta.
Nu te pot obliga să mă aştepţi. Nu o să fac asta.
Nu e nevoie. Sunt sigur că vom fi împreună.
- Nu există destin. - Nu există nici vârcolaci.
- Nu, stai! - Ce?
- Eşti bine? - Da, trebuie doar să-mi trag sufletul...
Doar n-ai de gând să-ţi murdăreşti mâinile, nu-i aşa?
- Fac ceea ce trebuie. - Foarte bine.
Oricum nu mi-a plăcut faptul că te retrăseseşi.
Cine a spus că m-am retras?
Nu i-ai spus încă totul, nu-i aşa?
Ce vrei să spui?
De ce crezi că Derek era aşa grăbit să-şi facă haită?
Atât de nerăbdător să-şi crească puterea şi trupele?
Unde e un nou Alpha, oamenii bagă de seamă.
Oameni ca cine?
- Ce e asta? Ce înseamnă? - E simbolul lor.
Şi înseamnă că vin.
- Cine? - Alţi Alpha.
- Mai mulţi decât unul? - O haită. O haită de Alpha.
Şi nu vin, sunt deja aici.
- Chiar crezi că o să se întoarcă la tine? - Da, ştiu că o va face.
Dar tu şi Lydia?
Planul pe 10 ani ca să o fac pe Lydia să se îndrăgostească de mine
s-ar putea să se întindă pe 15 ani, dar cu siguranţă e încă în mişcare.
- De ce nu o inviţi în oraş? - Da, cum să nu.
De ce nu treci în poartă
şi să mă ajuţi să ajung căpitan aşa cum mi-ai promis acolo.
Ştii ce, tocmai mi-am dat seama?
Am ajuns de unde am început.
Ce vrei să spui?
Adică, fără lacrosse, fără popularitate, fără prietenă. Nimic.
- Tipule, încă mă ai pe mine. - Te-am avut şi înainte.
Da, şi încă mă mai ai, bine?
- E o viaţă împlinită. - Foarte.
Ţine minte, fără abilităţi de vârcolac.
- Am înţeles. - Nu, vorbesc serios.
Fără reflexe super rapide, fără super vedere, fără auz...
- Nimic din porcăriile astea, bine? - Bine.
Haide.
- Promiţi? - Vrei să arunci odată?
Am spus fără abilităţi!
Traducerea şi adaptarea: Unq Johnny, Miss Monnyy & Ionuţ666
Titrări.ro & Subtitrări-Noi Team www.titrări.ro & www.subtitrări-noi.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro