- Dan? - Da.
Tata a înnebunit. Ştie despre noi.
- Cum a aflat? - I-ai trimis un mesaj ce era pentru mine.
Avem câteva camere.
Am avut încredere în tine. Eşti terminat aici. Ia-ţi lucrurile.
Eşti tatăl meu.
Voi sta lângă tine şi copil.
Orice ar decide Dan.
Nu ştiu dacă-l voi păstra.
Ai bani, iar eu îmi vreau partea.
Vreau să-mi fii tată.
Nu ţi-ai câştigat încă acest drept.
Adu-l.
Adu-l!
Marvasmar are plăcerea de a vă prezenta:
Bedlam Sezonul 02, episodul 05-"Dare"
Ce pui la cale?
Doar eliminam câteva fotografii şi lucruri de care nu mai am nevoie.
Ce ţi-au pricinuit acestea? Dumnezeule. Tu eşti?
- Era o tunsoare la modă? - Dă-mi asta.
- Aveau foarfece pe atunci? - Măcar eu n-am avut prieteni imaginari.
Spirit veştejit. Cât sarcasm.
Ce doreşti, Max?
Ai vorbit cu Dan? Te-ai hotărât ce...
Ai fost la spital?
Am avut un avort săptămâna trecută.
Urma să-ţi spun, dar...
Nu ştiu. M-am hotărât s-o fac de una singură.
Eşti bine?
- Da. Scuze că nu ţi-am spus. - Înţeleg. Depinde doar de tine, nu-i aşa?
Am făcut lucrul potrivit. Uită-te la dezastrul din viaţa mea.
- Era singura decizie. - Desigur că aşa a fost.
Dar nu trebuia să treci prin asta de una singură.
Ştiu. A fost...
A fost mai uşor aşa.
Asta numeşti o lovitură?
Haide.
Am intrat.
- Unde este el? - Nu ştiu, dar acest loc este ciudat.
Atunci, vino.
Hai să vedem ce doreşte el.
Într-un final, avem pe cineva pe aici care cumpără mâncare.
Şi mai bine de atât... Voi pregăti prânzul de duminică.
- Acesta este un rezultat. - Max...
Dumnezeule, mai bine ar face sex.
De fapt, nu o vor face.
Vezi cum sare el de fiecare dată când ea bate din palme?
Sărmanul Max este blocta la nivelul de prieten.
Nimic nu se va întâmpla, dar asta nu-l opreşte să spere.
Cum rămâne cu noi doi? Sau vom pretinde că nu s-a întâmplat?
Nu. Suntem în regulă.
Chiar aşa?
M-ai evitat din momentul în care ne-am făcut de cap,
şi n-aş fi vrut ca lucrurile să fie ciudate, dar acum suntem colegi de apartament.
Mi se pare corect. Nici eu nu vreau asta.
Sunt aici, oricând mă vei dori.
Ce înseamnă asta?
Am o perioadă de rahat, n-am nici un ban,
iar părinţii m-au renegat pentru că mă consideră o curvă.
Nu am nevoie de jocuri ale minţii cu băieţi de felul tău.
Am nevoie de prieteni, prieteni corespunzători.
- Crezi că poţi să te descurci cu asta? - Da.
Bine.
Cu siguranţă era preotul. Era speriat, îngrozit.
Dar nu era în azil, era în biserică.
Nu sunt biserici aici.
Dacă pacienţii obişnuiau să se ducă la una din apropiere?
Poate că unul dintre ei a murit acolo. Este o biserică în apropiere.
- Nu prea pierzi vremea. - Acţionăm imediat, o rezolvăm mai repede.
Poate că nimeni nu va fi rănit de data aceasta.
- Să nu îndrăzniţi să întârziaţi la prânz. - Da, mamă.
- Unde a spus? - Undeva prin această clădire.
- Ce caută aici? - Dumnezeu ştie asta.
Am ceva care vreau să vă arăt.
De ce dracu ne-ai cerut să venim aici, nebunule?
Vă pot ajuta cu ceva?
Da, căutam un loc de întâlnire pentru nunta noastră.
Ce drăguţ. Avem un loc destul de popular.
Aţi putea aştepta cel puţin un an.
Ce păcat. Chiar ne place aici, nu-i aşa?
Tocmai ce am primit o anulare, dar asta este doar peste două luni.
- Este perfect. - Vreau doar să vorbesc cu logdnicul meu.
- Ce dracu faci? - Încercam doar să-l atrag spre noi.
Nu este acesta locul.
- Eşti sigură? - Da.
Ce vom face cu...
Îmi pare rău, Max, nu te mai iubesc.
Te părăsesc în favoarea lui Benjy. Nunta se anulează.
Mereu am ştiut că se întâmplă ceva între ea şi Benjy.
Pacienţii azilului obişnuiau să vină aici?
Nu, nu, niciodată.
Dar ei aveau propria capelă.
Mulţumesc.
Am citit că acest loc este bântuit, dar n-am ştiut că este o capelă.
- Este perfect. - Pentru ce?
Pentru efectuarea ritualului de blasfemie!
Şi te mai întrebi de ce te consideră oamenii a fi puţin ciudat.
- Nu-mi pasă ce crede lumea. - Ba îţi pasă.
Îmi pare bine să te revăd. A trecut ceva vreme.
Haide, nebunule, hai să plecăm de aici.
Nu, nu, rămân aici. Voi efectua ritualul,
îl voi filma, îl voi posta pe internet şi voi dovedi existenţa răului.
Aţi auzit asta?
Aţi auzit asta? Chiar cred că este ceva pe acolo.
- Ignoră-l ca pe un comerciant terminat. - Vorbesc serios.
Haide, toate chestiile acestea satanice, îmi încrucişez degetele pentru tatăl tău.
Preotul a murit, dar n-a ajuns în Rai, pentru că nu există aşa ceva.
Nu.
Vedeţi? V-am spus că este sigur ceva pe aici.
Ajunge. Gluma s-a încheiat.
- Haide să plecăm. - Nu plec nicăieri.
În regulă, voi sta cu tine.
Poftim? Nu voi merge pe acel coridoare ciudate de una singură.
Linişteşte-te. Bine?
Hai să rămânem aici şi să facem împreună ritualul.
Haide.
Asta... va fi distractivă.
Este momentul să avem o discuţie. Cu greu mi-ai spus două cuvinte toată săptămâna.
- De ce n-am merge la o bere? - Suntem pe cale să mâncăm.
Poate o lăsăm pe altă dată.
Ştii ceva? De ce nu vii lângă noi?
Acum, ştiind că există aici o capelă, nu poate fi atât de greu de găsit.
Mă bucur că am plecat de acolo. Am fi putut să nă căsătorim.
- N-ar fi fost un lucru chiar atât de rău. - Ar fi fost.
Este uimitor cât a fost de uşor.
L-am păcălit uşor pe acel preot.
Am fi avut o nuntă drăguţă.
Tu, în rochie albă, cu volănaşe, mici domnişoare de onoare învârtindu-se în jur...
Nu cu mult timp în urmă trebuia să mă căsătoresc.
- Îţi este mai bine fără el. - Max...
Este adevărat. Nu l-am cunoscut pe tip, dar a refuzat să fie lângă tine
- când ai avut cu adevărat nevoie de el. - Eşti puţin incorect.
- Chiar aşa? - A crezut că-mi pierd minţile.
Nu toată lumea este deschisă la supernatural, aşa cum eşti tu.
Nu te-aş fi părăsit niciodată, indiferent de situaţia în care ai fi fost.
Vei deveni un soţ drăguţ într-o zi.
Poţi avea o nuntă mare şi demodată cu o condiţie.
- Da, care-i aceea? - Să fiu domnişoară de onoare.
Şi să port una dintre acele rochii mari, roz şi demodate.
De acord?
De acord.
Este total necomestibilă, nu trebuie să-mi spuneţi asta.
Nu, nu este rea.
Ce confortabil este.
Îmi cer scuze. Dacă am trimis un mesaj către tatăl tău, a fost un accident.
Nu am vrut să afle.
Îţi dai seama de situaţia în care sunt? Cum de ai putut fi atât de prost?
Aş vrea să ajut, dacă mă vei lăsa să am grijă de tine...
Nu suntem în anii 50. Iisuse.
Nu asta am vrut să spun. Doar... dacă doreşti să te muţi.
Da. Asta chiar i-ar încânta pe părinţii mei.
În orice caz, ea este fericită aici, nu-i aşa, Keira?
Nu ştiu. Încă nu m-am decis.
Vă rog să veniţi alături de noi, până nu ucid pe cineva.
Ne-ar face plăcere, dar...
Veţi veni lângă noi. Acum.
Vom verifica mai târziu.
- Asta-i prima cină pregătită de Keira. - Nici nu ţi-ai fi dat seama de asta.
În regulă, renunţaţi. Ştiu că a fost oribil.
- Nu fi atât de dură cu tine. - Cine te-a întrebat pe tine?
- Keira, haide. - Poate că lucrurile se vor schimba.
Poate că ar trebui să accepţi asta.
Voi doi ce-aţi pus la cale?
Am mers la plimbare, nu-i aşa?
- Trebuie să fi fost o plimbare lungă. - Da, a fost o plimbare drăguţă.
Am urcat pe un deal... apoi am alergat către prietenul tău, Benjy.
Da, Benjy!
- Înţeleg că nu le-ai spus. - Nu, încă nu.
Tu nu ai spus oamenilor despre fiul tău asiatic ilegitim.
Trebuie să mergem să găsim acea capelă, îţi aminteşti?
Nu te grăbi. Voi fi pregătit să spun lumii când vei fi şi tu.
Nu sunt. Încă nu.
- Am crezut că vrei asta. - Nu mă grăbi.
Sunt lucruri complicate. Va dura o vreme.
M-ai invitat doar pentru a mă face de râs?
Ne vedem mâine, în birou.
Să ai o zi plăcută.
Corect. Să aşteptăm până va apune soarele, apoi vom începe.
Chiar nu vrei să faci asta, nu-i aşa?
- Doar ne-ai vrut aici. - Şi aţi venit, nu-i aşa?
Aţi auzit asta?
Dacă încerci să ne înspăimânţi, faci o treabă plină de rahat.
- Nu ştiu ce să spun. - Nu-i nimic.
Acest tip a avut dreptate. Acest loc este ciudat. Există ceva pe aici.
- Nu vrei să mă ajuţi s-o dovedesc? - Poţi înceta să vorbeşti aşa?
Uite. Vedeţi? Este o cristelniţă veche. Mare scofală.
Da? Acestea erau folosite pentru a boteza copiii.
Sărmanii nenorociţi.
Încetează, Liam. Îmi dai fiori.
Crede-mă, asta este singura noastră ocazie...
Nu o crezi nici tu. Eşti un comerciant terminat.
Există rău pe lumea asta. Unde crezi că sălăsluieşte? În locuri de acest fel.
Cred că sălăsluieşte în mintea ta.
Nu vei mai spune asta când voi convoca spiritul.
Da, cum spui tu, ciudatule.
Rahat!
Corect. Vom face asta, sau nu?
Nici nu ştiu ceea ce căutăm.
Un vitraliu sau o clopotniţă. Nu ştiu.
Ascultă...
- Tocmai am primit un comision de făcut. - Max!
Durează cinci minute. Promit.
Ai luat-o razna.
- Nu voi lua parte la asta. - Dimpotrivă, căpitane!
Deci, îl vei urca pe internet pentru toţi ciudaţii.
- Ce vrei să dovedeşti? - Că religia este o minciună.
Că Biblia este doar propagandă.
Dacă ar exista Dumnezeu, ar fi un ticălos manipulant
care permite ca fiinţele umane să se înece în tsunami, să piară în tornade,
să fie ucise şi să se stingă în sărăcie.
Şi pentru ce? Pentru ce anume?
Pentru nimic.
Nu există Dumnezeu!
Există doar rău şi rea voinţă.
Şi pentru asta suntem aici pentru a sărbători. Cu toţii.
- Nu-i aşa? - Liam...
- Hai să mergem acasă, bine? - Da, dacă o faci cu mine.
Nici într-un caz, nu fac asta!
- Fantoma neplăcută te-a speriat? - Nu există nici o fantomă.
Atunci n-ai pentru ce să-ţi faci griji.
Haide, omule.
Este simplu.
Doar recităm rugăciunea Domnului în format negativ.
Domnul nostru întunecat, ce sălăsluieşte în Iad.
Domnul nostru întunecat, ce sălăsluieşte în Iad...
Domnul nostru întunecat, ce sălăsluieşte în Iad.
Hidos fie numele tău.
Îmi pare rău, nu pot...
Hidos fie numele tău.
Facă-se voia ta,
Vie chinurile tale.
Spune-o!
În regulă.
Facă-se voia ta, vie chinurile tale.
În iad, deoarece nu exista nici un Rai. Dă-ne nou...
Ai de gând să te omori singur. Nu mai este distractiv!
- Ce dracu a fost asta?! - Am terminat-o aici. Plecăm!
- Nenorocit prost! - Am obţinut ce am vrut. Am totul pe film.
- Ai luat-o razna. - Haide, am reuşit.
Înţelegeţi? V-am spus că va încerca ceva dacă vom încerca.
Nici nu ştii cu ce ai de-a face.
- Nu mai este distractiv. - În regulă, am terminat.
Suntem bine. Hai să bem o bere şi să tragem un fum.
Dă-mi asta.
Eşti bine, Taylor? Parcă ai fi văzut o fantomă, prietene.
Hai să mergem acasă.
Ce mai este?!
Trebuie să mă uşurez.
Atunci mergi s-o faci, dar poate îţi este frică.
Cred că prietenul tău este speriat.
Ce ne vom face cu tine, Liam?
Vreau să mă uşurez. De ce nu dispari?
În seara asta nu ai tură.
Ştiu.
Atunci, ce faci aici? Te întâlneşti cu cineva?
Silver bullet.
Ai ştiut că doream să închid acel blog!
Ai ştiut că afectează afacerea! Lucrezi aici, pentru numele lui Dumnezeu!
Iar în tot acest timp ţi-ai bătut joc de mine!
- Nu s-a întâmplat aşa. - Nu mă interesează!
Ai trei zile să-ţi iei lucrurile şi să pleci de aici.
Nu sunt singurul care are secrete. Bine?
Hai să mă fac înţeles. L-ai făcut pe Warren să creadă că eşti fiul său?
Aici este vorba doar de bani. Corectează-mă dacă greşesc.
- N-ai dreptul să asculţi discuţii private. - Nu ascultam.
Eram lângă uşă, iar tu ai ridicat vocea.
Iisuse, ce pui la cale?
- Este adevărat. Este tatăl meu. - Nu este. Cum ar putea fi?
Este. A avut o relaţie cu mama.
Îmi cer scuze dacă scot în evidenţă ceea ce este real, dar nu semănaţi deloc.
Sunteţi rase diferite.
Ştiu că ţie şi lumii tale ale albe vă este greu să înţelegeţi,
dar este posibil să ai părinţi de rase diferite.
Mama era asiatică, iar tata, s-a dovedit că nu este la fel.
Deci, ai ştiut mereu despre asta.
Mama a murit anul trecut.
Mi-a spus la sfârşit.
Mereu am crezut că tatăl meu era tatăl care m-a crescut. S-a dovedit că nu era aşa.
Poate că nu este un lucru rău. Oricum era un nenorocit.
Doamne, este incredibil.
Cum te-ai hotărât să-l găseşti pe Warren?
Nu ştiu. Am vrut doar să aflu cine este.
Apoi, câteodată, vreau să-i iau tot ceea ce deţine.
Vreau să plătească petru tot ceea ce a făcut.
Nu sunt psihiatru, dar asta nu sună a fi ceva îngrozitor de sănătos.
Da, îmi dau seama de asta.
Nici măcar nu ştiu ce fac în jumătate din timpul petrecut aici.
Am făcut lucruri destul de ciudate.
Uite... Nu spune nimănui.
- Încă nu. - Da.
Doreşte cineva să mi se alăture într-un ritual satanic, în cea mai bântuită casă?
Violaţi o proprietate. Renunţaţi sau voi chema poliţia.
Prea târziu. Diavolul a fost convocat.
"Vei ajunge să te ucizi!"
Mi se învârte capul.
Cred că suntem urmăriţi.
Bine, pentru că trebuie să ieşim de aici.
- Arăţi foarte frumos. - Încetează.
Aşa este. Mereu arăţi frumos.
Stai aici o clipă.
Nu te mişca!
Nu te mişca.
Vorbesc serios. Chiar nu-mi place acest loc.
Ce s-a întâmplat cu tine? Te distrai de minune.
- Liam. - Te-a domesticit.
Aveam 17 ani... şi trebuia să ne maturizăm.
Chiar aşa?
Nu este vorba de noi doi, iar tu ştii asta.
Este.
Tatăl nostru...
- S-a întors spiritul. - Încetează cu jocurile.
- Nu o fac eu. - Care eşti în ceruri...
- Liam, fă-l să înceteze. - Taylor trebuia să se întoarcă. Taylor!
Sfinţească-se numele Tău...
Taylor...
Taylor!
Taylor.
Taylor!
Unde eşti?
Tatăl nostru, Care eşti în ceruri,
Avem oameni ce au încălcat proprietatea. I-am găsit pe Twitter.
- Ai văzut ceva? - Uite.
- Ce pun la cale? - Despre ce este eseul?
Complexul Oedip în societatea post-Freudiană.
- Scuze că am întrebat. - Nu, este fascinant.
- Oedip a fost un tip ce şi-a ucis tatăl. - Da. Ştiu cine a fost Oedip.
Acesta chiar eşti tu, cel care pretinde că este prietenul meu?
- Nu mă fac. - Serios?
Nu cred că un prieten m-ar fi umilit în acest mod în care ai făcut-o mai devreme.
De ce l-ai invitat? Ştii cum stăteau lucrurile între noi.
Ce s-a întâmplat cu tine de nu mai participi în jocuri?
- Nu a fost... - Ţi-am văzut faţa. Adorai asta.
Îmi pare rău. Ai avut dreptate. Am încercat doar să-l rănesc pe Warren.
Nu ştiu de ce.
- Nu-l suporţi, nu-i aşa? - Este complicat.
Da, mie îmi spui?
Nu ştiu ce să fac cu el.
- Îţi place de el? - Mi-a plăcut.
Cel puţin aşa am crezut.
Acum, totul a devenit atât de... ciudat.
Ştiu asta.
Este ridicol, nu-i aşa? Trebuie să încetez cu asta.
Trebuie să-i spun că s-a terminat, nu-i aşa?
Probabil că ar trebui să plec. Trebuie să scriu un eseu în această seară.
Haide, mai stai puţin.
Nu, chiar nu pot.
Îmi pare rău.
Ellie are acelaşi B pe umăr.
Ce ai spus?
Ce ai spus acum?
Tatuajul tău. Ea are unul identic.
Este mai şters, dar este acelaşi design.
- De ce ai spune aşa ceva? - Dă-mi drumul!
- Cine te-a pus să spui asta?! - Mă răneşti!
- Ce dracu te-a apucat? - Lasă-mă singur.
Cu toţii!
Acesta este locul?
Preotul a văzut ceva ce n-ar fi trebuit.
Mă întreb dacă nu cumva din această cauză a foat ucis.
- Ce a văzut? - Nu ştiu.
Haide.
- O liturghie neagră. - Sper că n-am ajuns prea târziu.
Sunt împietrită.
Unde este Taylor?
Ai auzit asta?
Sunt... Sunt atât de îngrozită.
Nu, nu este doar în mintea ta. Este real.
- Vrei să încetezi să vorbeşti aşa? - Atunci, ce ni se întâmplă?
De ce ne-ai adus aici?
A fost groaznic ceea ce s-a întâmplat cu tatăl tău,
dar a trecut un an, iar tu trebuie să treci peste asta.
Să te ia dracu.
Liam, ce este cu acest fum?
Tatăl nostru...
Am ştiut că n-ar fi trebuit să venim aici.
N-ar fi trebuit să intrăm în acea capelă. A fost totul greşit.
Cine eşti?
Ieşi. Haide.
- Încetează. - Nu sunt speriat! Religia este un rahat!
Tata a pretins a fi un om al clerului,
dar m-a bătut atât de tare încât am avut trei luni vânătăi pe picioare!
Aveam şapte ani când a început! Şapte ani!
Liam, tatăl tău şi-a cerut scuze înainte de a muri.
- Te-a implorat. - Poate să meargă în Iad!
Haide!
L-am pierdut.
Ce a fost asta?
Taylor?
Ce este asta?
Iisuse!
Taylor!
Dumnezeule. Gura ta...
Cine ţi-a făcut asta?
Sunt aici.
- Dumnezeule. - Are gura cusută.
Nu mişca. Voi tăia pentru a te elibera.
Uşor. Domol. Crede-mă.
E-n regulă. E-n regulă.
Stai nemişcat.
A cui a fost această idee?
- Ştii ce este acest loc? - Desigur. Am citit totul despre asta.
- Voi conduceţi blogul? - Bine. Acesta-i ultimul.
N-ai idee cu ceea ce te-ai pus. Uite ce ai făcut
Am...
Warren?
- Cine ţi-a făcut asta? - Ce aţi făcut în capelă?
- Nimic. - Acesta nu-i un joc.
- Sunteţi cu toţii în pericol, bine? - Este bântuit, nu-i aşa?
Acel preot. Haide, să mergem.
Haide!
Nu. Eu nu merg nicăieri.
- Liam, te rog. - Tu ai început. Trebuie să o termini!
Nu îmi este frică. Nu există Dumnezeu. Nu există Dumnezeu!
Max!
Te rog!
- Ce faci? - Asta au făcut în The Exorcist.
Nu o face pe prostul. Trebuie să încetezi. Tu ai început cu magia neagră.
Fantoma trebuie să ştie că ai greşit.
Cred! Cred în Domnul!
Cred în Domnul!
De ce ai făcut-o? De ce ai venit aici? Gândeşte-te! Gândeşte-te!
El trebuie să ştie că-ţi pare rău.
A fost tatăl tău. A fost tatăl tău.
Trebuie să treci peste asta. Iartă-l.
Tată, tată... eu...
Ştiu că-ţi pare rău. Aş vrea să fii aici pentru a-ţi spune asta.
Te iert.
Te iert...
Eşti bine?
Eşti în siguranţă. Eşti bine.
Plecaţi. Ieşiţi de aici şi nu vă mai întoarceţi.
Hai să plecăm de aici.
În numele Tatălui, Al Fiului...
Joseph a luat un copil. De aceea a fost ucis preotul.
Deci, Joseph i-a cusut gura pentru a-l face să tacă.
Probabil că a reţinut copilul până ce a devenit o fată mare.
De aceea o tot văd pe Eve. De aceea este atât de înspăimântată de el.
Dar de ce mai ai viziuni? Fantoma a plecat.
Nu, nu a plecat.
Nu.
Nu, nu.
Joseph...
Joseph!
De ce ai pornit din nou acel blog? Vreau să-mi spui cinstit.
- Eram supărat pe tine şi pe Dan. - Max, nu sunt a ta.
Ştiu. M-am gândit că, poate, noi...
- Lucrurile sunt în regulă aşa cum sunt. - Da, probabil că ai dreptate.
Ellie.
Ellie?
- Ce ai văzut? - Am văzut prin ochii ei.
Ştiu cine este Eve.
Cine?
Eu.
Mi-am petrecut primii ani din viaţă ţinută captivă într-o cuşcă de un sadic ţăcănit!
- Nu ai vrea să fugi? - Şi-a pierdut minţile.
- Trebuie să fiu sigur de ceea ce am văzut. - Eşti mai curajoasă decât mine.
Oare?
A fost un om malefic. S-a întors pentru a se răzbuna.
Max! Sunt aceste tuneluri sub clădire.
- Ellie este în pericol. - Trebuie să suni la poliţie.
- Ai ştiut cine era? - Vrei s-o salvezi, sau nu?
Nu!
Marvasmar a avut plăcerea de a vă prezenta:
Bedlam Sezonul 02, episodul 05-"Dare"