Scara rulantă e infestată cu naniţi,
iar cu cât stau mai mult în sânge,
cu atât devin mai sensibili.
Provocând combustia spontană.
Anterior în FRINGE...
O să mor ?
Jessica, fii atentă la mine, bine ?
Walter, ce mi s-a întâmplat ?
Cortexifanul îţi conferă anumite puteri cinetice.
Jones !
Ştiam că planul lui Jones era prea ingenios,
că nu putea veni decât de la Bell.
E în viaţă, Nina. O să vă dovedesc.
- Walter ? - Ce faceţi voi aici ?
Walter, vino !
O, nu !
Nu credeam că o să te mai văd din nou.
Salutare, prieten vechi.
Biblia ne spune că Domnul a creat lumea în şapte zile.
Mie îmi ia mult mai mult.
Minunat,
nu-i aşa ?
Abia aştept să vezi lucrul real.
O să fie magnific,
imediat ce termin.
William, nu poţi face asta, nu poţi.
S-a făcut, Walter.
Ultima piesă a fost deja pusă în mişcare.
N-aş putea să opresc asta nici dacă aş vrea,
şi nu vreau.
Ca oameni de ştiinţă, am fost învăţaţi că soarta
nu e decât convergenţa unui set de probabilităţi
într-un rezultat potenţial,
că nu există intervenţie divină.
Totuşi, aş minţi dacă aş spune că circumstanţele care te-au adus aici
pentru a fi martor alături de mine,
coleg de încredere, cel mai drag prieten al meu,
parcă ar fi mâna Domnului.
N-a fost nimic divin.
- Te-am găsit. - Da, aşa e, după atâţia ani.
Aşa cum am spus, providenţă.
Walter ?
Aţi sunat la Astrid Farnsworth. Vă rog, lăsaţi un mesaj.
Astrid, sunt Olivia. Sună-mă când asculţi mesajul.
Orice a gătit Walter, n-a ieşit prea bine.
Crezi că au ieşit să mănânce ceva ?
Nu ştiu.
Apropo, îmi torn nişte cafea. Vrei o ceaşcă ?
Sigur.
Stai, dă-mi voie.
Da, d-nă.
Vrei să discutăm ?
Despre ce ?
Despre trucul mintal Jedi pe care l-ai făcut pe acoperiş.
Nu-l pot atribui decât cortexifanului.
Dar Liv, brusc poţi să faci lucruri pe care înainte n-ai putut.
Mai întâi ai salvat-o pe Jessica, iar acum umărul meu.
Nu ştiu cum am făcut-o, am făcut-o pur şi simplu.
Poftim.
Liv, când se întoarce Walter,
vreau să-l laşi să-ţi facă alte teste.
S-a făcut.
APEL NEIDENTIFICAT
- Dunham. - Olivia, sunt Jessica Holt.
- Jessica ? - Slavă Domnului că ai răspuns.
Scuze, n-am ştiut pe cine să sun.
E în regulă. Calmează-te şi spune-mi ce se întâmplă.
Cred că mă urmăreşte cineva.
- Te urmăreşte ? - De când am plecat de la Harvard,
de când v-am întâlnit pe voi.
- Unde eşti acum, Jessica ? - Acasă.
- Am trimis-o pe Sarah la tatăl ei. - Bine, fă-mi o favoare.
Vreau să încui toate uşile şi să stai în casă. Venim imediat.
Bine. Mulţumesc, Olivia.
Traducerea şi adaptarea Mr H.
FRINGE comentarii pe www.tvblog.ro
LUMI NOI, CURAJOASE (partea 2) sezonul 4, episodul 22
QUINCY, MASSACHUSETTS
Jessica ?
Geanta ei.
Telefonul şi portofelul ei sunt încă aici.
Vino aici să vezi asta.
Ţi-a spus ceva la telefon ?
Nu, doar că de când ne-a părăsit, a simţit că e urmărită.
Liv ?
Nu tu i-ai pus viaţa în pericol,
tu ai salvat-o.
- D-le ? - Veniţi la spitalul Boston General.
Agenta Farnsworth a fost împuşcată.
Stai, ce... când ?
Ştiu doar ca o persoană necunoscută a sunat la Urgenţe.
Când ambulanţa a ajuns acolo, au găsit-o pe agenta Farnsworth.
- Cum se simte ? - A ieşit din operaţie şi e stabilă.
- Dar Walter ? - Luaţi-l şi pe el.
Nu e cu noi. Ne-am gândit că e cu Astrid.
Unde e Walter ?
Momentan, nu ştim.
Îţi aminteşti când l-ai văzut ultima oară ?
La depozit.
Îl căutam pe Bell.
Walter crede că e încă în viaţă.
- Ce depozit ? - Lângă doc, unde am fost împuşcată.
N-ai fost găsită la docuri.
- Probabil cineva a mutat-o. - Şi a sunat la Urgenţe.
Ceea ce înseamnă că nu voiau să mori.
Ştii cine te-a împuşcat ?
Era un grup de bărbaţi înarmaţi.
Probabil l-au luat pe Walter.
Peter, am încercat să-l protejez, dar n-am putut să-l scot de acolo.
Ştiu că ai încercat.
Ai spus că eraţi la doc ?
Intersecţia străzii 1 cu Effie, chiar lângă docuri.
Se întâmplă ceva acolo.
Am auzit zgomote ciudate,
animale pe care nu le-am recunoscut.
Probabil au plecat deja. Cred că şi-au dat seama
că imediat ce îşi recăpăta cunoştinţa, ne spunea unde a fost.
Totuşi, poate găsim ceva.
Poliţia are toate informaţiile despre Jessica Holt.
- Vă anunţ dacă descoperim ceva. - Bine.
Aveţi grijă.
Chiar dacă Bell e responsabil, ce legătură are infectarea oamenilor cu naniţi
şi folosirea soarelui pentru a aprinde un zăcământ petrolier
cu distrugerea a două universuri pentru a crea unul nou ?
Ce legătură au ?
Habar n-am.
Poate Walter ştia.
Ce cauţi aici ?
Nu sunt aici de bunăvoie.
Depărtaţi-vă de el.
Lasă arma jos, încet.
- Ce faci ? - Cred că îţi pui multe întrebări acum.
Dar niciuna nu e la fel de importantă ca ceea ce urmează să spun.
Dacă vrei să-l mai vezi iar pe Walter, pune arma jos.
Lucrezi pentru Bell.
Eşti aici deoarece e ceva important, nu ? De ce nu faci ceva ?
Nu poate.
Runele de stază de la picioarele lui îl ţin blocat acolo unde e.
Din nefericire pentru voi, n-a prevăzut acest viitor.
Se pare că e foarte preocupat de întâmplările din viaţa ta.
Dr. Bell a spus că dacă te punem în pericol,
o să apară.
Ai fost infectată intenţionat în acea zi.
- N-ai avut o fiică. - Urăsc copiii.
Să vedem cât de îngrijorată eşti pentru el.
Ei pot să acţioneze într-un timp hiper-atenuat.
Pentru noi, e aproape magie.
Totuşi, nu e. E doar tehnologie care, în esenţă,
le permite să se mişte foarte, foarte repede.
Arma asta e inventată de dr. Bell.
Trage mai repede.
Ce faci ? Ce vrei ?
Te rog, poţi să laşi arma şi să vorbeşti cu mine ?
El nu simte emoţii,
probabil nici durere.
Nu se va supăra.
Dar se pare că tu te superi.
Încetează ! Spune-mi doar ce vrei.
Pot să opresc sângerarea ? Poţi să stai jos ?
Nu pot.
E imposibil pentru moment.
Suntem în depozit. Grăbiţi-vă.
Ajutorul e pe drum. Septembrie, ce e chestia asta ?
Sunt surprins că ştiau de această metodologie.
Îi depăşeşte.
- Pot să-ţi examinez rana ? - Walter...
dr. Bishop, ştii unde e ?
Nu, nu ştiu.
Cel puţin acum ştim cum ai fost împuşcat.
Te-am mai văzut împuşcat aşa.
Ai venit la mine la operă.
Ai spus că în fiecare versiune a viitorului,
trebuia să mor.
N-am făcut-o,
sau cel puţin nu încă.
Bănuiesc că acum înţeleg.
Conversaţia la care te referi
încă nu s-a întâmplat pentru mine.
Trebuie să investighez viitorul să aflu ce-am vrut să spun.
Sper
să mă întorc la voi la timp.
Cum o să-l găsim pe Walter ? Singura noastră pistă e moartă.
Asta nu înseamnă că n-o putem interoga.
Nu, nu acolo.
Aici, în creier.
N-a fost aşa rău, nu ?
De cât timp e moartă ?
- Cam 25 de minute. - Repede.
Folosiţi ştifturile negative mai întâi, altfel se va scurtcircuita.
Începeţi cu câteva picături de DC şi lăsaţi-o să se stabilizeze, atât.
Drăguţă.
O să te întreb la un moment dat de unde ştiai de tehnologia asta.
Menţineţi-i corpul la o temperatură de 29,4 °C.
Aduc pachete de gheaţă.
Dacă ştie ceva despre ce s-a întâmplat cu Walter, o să ştim şi noi, te asigur.
Şi-a riscat viaţa în acea clădire pentru misiunea ei, oricare ai fi aia.
Conta pe mine s-o salvez.
S-au folosit de Jessica pentru a se juca cu compasiunea mea
şi s-au folosit de sentimentele mele pentru Peter,
de frica mea că Jones îl va ucide.
William vorbea mult despre puterile pe care
le-ar putea avea copiii trataţi cu cortexifan.
Dar de ce mă activează acum ?
De ce face asta ?
Draga mea,
poate că acum ai alte amintiri, însă în inima ta,
eşti aceeaşi fată pe care am cunoscut-o.
Ai avut mereu o compasiune incredibilă.
Capacitatea ta sentimentală i-a făcut pe William şi Walter
atât de siguri că eşti candidatul perfect pentru teste.
Nu ştiu ce e, dar William probabil vrea...
nu, are nevoie de ceva de la tine,
ceva ce doar tu poţi oferi.
De ce, William ?
De ce faci asta ?
Ce speri să obţii distrugând ambele universuri ?
Walter, asta a fost ideea ta.
Peter murise de două ori.
Îl urai pe Dumnezeu.
"Ce fel de dumnezeu ar provoca atâta suferinţă ?"
Asta ai spus. "Atâta durere."
Ai decis să creezi un univers care funcţionează după regulile tale.
Apoi, când ţi-ai dat seama că erai
destul de inteligent s-o faci, te-ai speriat.
M-ai rugat să-ţi înlătur o bucată din creier.
- Nu. - Ba da, Walter.
Am tăiat ideile alea din capul tău ca să punem,
literalmente, duhul înapoi în lampă.
Apoi am îmbătrânit,
am devenit cinic,
am aflat că am cancer.
Mi-am dat seama că injectându-mă cu cortexifan va încetini boala.
Dar a încetini nu înseamnă a opri.
Pentru mine, e doar o problemă de timp. Timpul trece.
Şi atunci mi-am dat seama.
Aveai dreptate, Walter. Walter, ai avut mare dreptate.
Toate peroraţiile tale aveau sens.
Brusc, nu te-am înţeles doar pe tine, ci totul.
Domnul ne-a făcut după imaginea lui.
Dacă e adevărat, dacă suntem capabili să fim zei,
atunci e destinul nostru s-o facem.
Nu. Nu. Nu, William.
Dragul meu prieten,
chiar dacă o negi acum, te-ai jucat mereu de-a dumnezeu.
Eu o fac.
Suntem gata.
Jessica, mă auzi ?
Nu pot... nu-mi simt braţele.
Nu-mi simt picioarele. O, Doamne !
- De ce nu simt nimic ? - Unde e Walter ?
Ce mi-aţi făcut ?
- Ce s-a întâmplat ? A leşinat ? - Nu, nu e posibil.
E moartă, nu poate leşina.
Mami ?
Mami ? Mami, unde eşti ?
Mami, unde eşti ?
Jessica, trebuie să ne spui unde e William Bell.
Bicicleta mea. Bicicleta mea e albastră şi are o mică sonerie.
Bicicleta mea e albastră şi are o mică sonerie.
Am lăsat-o în ploaie şi a ruginit.
Jessica, Jessica priveşte-mă.
William Bell, unde e ?
Bănuiesc că e ud,
croindu-şi drum.
Trebuie să fii orb sau nebun să ieşi iar pe mare.
E pe o navă.
Probabil aproape de locul unde a fost împuşcată Astrid.
Durează prea mult. Jessica !
William Bell e pe o navă ?
William Bell e un mare om, genial.
Însă nu e doar un om,
crează o nouă lume născută din colaps.
Jessica, cum o s-o facă dacă noi am închis
- puntea dintre cele două universuri ? - Mă tem că nu mai avem mult.
Cum o să distrugă universurile ?
- Avea nevoie de o sursă de energie. - Ce sursă ?
Toţi putem fi sacrificaţi în valul creaţiei.
Jessica, cum o s-o facă ?
Noe era un om drept şi a adus pe arcă
toate creaturile să populeze noua lume, două câte două.
La dracu, Jessica, care e sursa de energie ?
Ce... ?
Ce s-a întâmplat ? Eu am făcut asta ?
- Walter are un contor Gauss ? - Da.
Cred că ştiu ce se întâmplă aici.
Noua sursă de energie, eu sunt.
Bell va încerca să mă folosească să distrugă universurile.
De asta m-a activat.
Energia electromagnetică pe care o emiţi e extraordinară.
Dacă William foloseşte energia generată de tine,
cred că ştiu cum să-l găsim.
Un cargobot a părăsit portul Boston la 10:22 de dimineaţă, Talos.
A dispărut de pe radar 15 minute mai târziu.
Acum şase ore. Ar putea fi la 320 km depărtare deja.
- Spune-mi. - Nu e de bine.
Olivia emite un câmp magnetic foarte puternic şi specific.
Ştiu cum sună, dar cred că a fost activată să alimenteze distrugerea universurilor.
Norocoasa de mine.
Bănuiesc că n-o putem opri.
Nu, dar o putem folosi să-i găsim pe Walter şi William Bell.
Frecvenţa la care rezonează Olivia va fi, de asemenea,
frecvenţa epicentrului intersecţiei dimensionale,
însemnând că ar trebui să putem să identificăm exact locul
unde se suprapun universurile.
Presupunând că Bell vrea să supravieţuiască
distrugerii, acolo va fi.
Ochiul din centrul furtunii.
Cât timp va dura ?
Sateliţii sunt aproape gata.
Îl vom găsi pe Bell.
- Avem NAVSTAR. - Ajustează sateliţii la 392.6 Hz.
Institutul Naţional Meteo raportează o furtună
la aproximativ 128 km est de ţărmul Bostonului.
Trei microcutremure, Albany în New York, Waterville în Vermont
şi Worchester în Massachusetts, toate la câteva secunde distanţă.
A început. Universurile se ciocnesc.
Îngustaţi căutarea la zona furtunii.
- L-aţi găsit pe Bell ? - Încă nu.
Mă întreb ce-mi mai pregăteşte de data asta.
O să fie bine.
Pentru prima dată, nu cred că o să fie.
Îmi amintesc laboratorul din Jacksonville
când Walter şi William efectuau testele cu cortexifan,
îmi amintesc cum mirosea, cum mă simţeam,
cât de frică mi-era, cât de singură mă simţeam.
Iar acum, ani mai târziu,
nimic nu s-a schimbat. Sunt încă acea mică fetiţă
iar William Bell încă face experimente pe mine.
Sunt încă folosită.
Nu, ceva s-a schimbat.
De data asta nu mai eşti singură.
Trebuie să vezi asta.
Nu fii aşa posomorât.
Dacă nu de altceva, măcar din curiozitate ştiinţifică.
Crede-mă, n-ai mai văzut aşa ceva. E minunat.
Cum ?
Olivia.
Ai avut dreptate, Walter. E cu adevărat o fată remarcabilă.
CLĂDIREA FEDERALĂ, BOSTON
Am găsit. 135 de km la est de Nantucket.
Sună sus. Spune-le că avem nevoie de elicoptere.
Echipaţi-vă.
William, William,
te rog, nu face asta.
Poate că acum eşti trist, Walter, poate înfricoşat, dar o să vezi.
Merităm asta.
Nu.
Astea sunt coordonatele, d-nă, dar n-avem contact vizual.
Nu e nimic acolo. Poţi să verifici legătura ?
- Poate ne bruiază. - Glumeşti ? E chiar acolo.
- Nu văd nimic. - Nina ?
- Nu, nimic. - Îmi pierd minţile ?
Încă n-avem contact vizual, d-le.
Nu, cred că ştiu ce se întâmplă.
Dacă William încearcă să distrugă universurile,
e normal ca ţesătura dintre universuri
să fie mai subţire acolo unde e nava lui.
- Dar nu e nimic acolo. - Nu, nu aici.
Nava lui s-a defazat în întregime cu universul nostru.
- Nimeni de aici n-o vede, dar Peter... - Eu sunt de dincolo,
aşa că rezonez la o frecvenţă diferită.
Da, nava e vizibilă de dincolo.
Cât timp, nu putem fi siguri.
Dacă a traversat deja dincolo, nu mai putem ajunge la ea.
- Chiar dacă aveam timp, puntea e închisă. - Există o cale.
Eu.
Da. Olivia are acum atât cortexifan activat
în sistemul ei cât avea Olivia din linia temporală originală.
Dacă ceea ce mi-aţi spus e corect,
Olivia poate sări între lumi.
Peter, tu o poţi vedea. Olivia, tu poţi ajunge la ea.
Va trebui să lucraţi împreună.
Şi dacă nu pot ?
Ai daruri extraordinare, mai puţin cel de a şti că le ai.
Ai avut tot timpul puterea.
Eşti gata ?
Bine.
Dacă ţi-ai pierdut minţile, acum ar fi momentul să-mi spui.
Mai la stânga, cam 3.5 metri.
Acum !
- A mers. - Da. Eşti surprins ?
Da.
A fost al pilotului. Nu poţi să fii tu mereu singura cu armă.
Ce e locul ăsta ?
Cred că e arca lui.
"Voi învia din morţi, să zbor la Innisfree
"Să-mi fac în vis coliba din paie şi chirpici
"Pe dealul însorit printre stupi voi tânji
Să trăiesc solitar în zumzetul de-aici."
Îl ştii, Walter ?
Yeats.
Walter, eşti bine ?
Ce neaşteptat.
Nu plănuiam să am oameni la bord.
Ce specie supărătoare poate fi.
Am presupus că eu şi Walter vom muri
iar noul meu univers va prospera,
nestânjenit de capriciile sălbatice ale omenirii.
Dar... văd că m-am înşelat.
Iată-vă.
Oamenii îndură, perseverează, supravieţuiesc.
V-aţi câştigat locul în noua ordine, o ultimă pereche.
Printre celelalte, voi veţi fi noii Adam şi Eva.
Încetează. Opreşte totul.
Împuşcă-mă, dacă vrei, tinere Peter. Nu pot să opresc nimic.
Nu poţi scăpa de inevitabil. Reacţia în lanţ a început deja.
Olivia e un motor viu, nesigur.
Cu fiecare respiraţie a ei ne duce mai aproape de nirvana,
fiecare bătaie a inimii ei smulge lumea din incheieturi.
Ea e mântuitorul. Haide.
N-o să fiu primul zeu sacrificat pentru creaţia lui.
Iartă-mă.
Nu !
Nu ! Nu.
Nu.
Ai ucis-o.
Da, într-adevăr, a făcut-o.
Foarte isteţ, bătrân prieten.
Dacă asta consideri tu lecţie învăţată din trecut,
ai plătit un preţ foarte mare.
Am fi putut fi toţi atât de fericiţi împreună.
Ai ucis-o.
N-o atinge.
Peter, n-avem timp de sentimentalisme.
- Trebuie să ne mişcăm rapid ca s-o salvăm. - S-o salvăm ? E moartă.
Ştii prea bine că asta nu m-a oprit întotdeauna.
Peter ! Ascultă-mă !
Du-te la măsuţă, ia cuţitul de deschis scrisori
şi eliberează masa. Acum, Peter.
Creierul ei e săturat cu cortexifan.
Ţesutul neural se poate regenera,
iar dacă scot glonţul înainte să dispară cortexifanul
şi să se calcifice ţesutul non regenerativ, o putem salva.
E ca prăjitura mea cu lămâie.
- Stai. Ce faci ? - Am nevoie de o rană de ieşire,
însă nu există una.
Cât timp avem, Walter ?
Nu prea mult.
Orice vătămări aş face, se va vindeca...
dacă reuşesc să extrag glonţul.
Îmi pare rău, Olive.
Walter.
A mers.
În ciuda cooperării internaţionale, nu există niciun semn de William Bell.
Materialele biologice din arca doctorului Bell
au fost puse în carantină criogenică pentru studiu ulterior.
Desigur, echipa ta va avea acces deplin, dacă doreşte.
Mulţumesc.
Comitetul recunoaşte munca pe care tu şi echipa ta aţi depus-o
pentru protecţia bunăstării oamenilor acestei naţiuni şi a lumii întregi.
Astfel, vă acordăm fondurile cerute
pentru a vă actualiza diviziile operaţionale şi ştiinţifice.
Şi mulţumim, Phillip, că ne protejaţi noaptea.
Cu plăcere, d-le.
Asta e tot, general Broyles.
- Colonel, d-le. - Nu de azi înainte.
Felicitări, generale. O meriţi.
- Cum a mers ? - Mai bine decât m-am aşteptat.
Divizia Fringe are acum o divizie ştiinţifică cu fonduri depline
însă pe nimeni s-o conducă.
Nina,
vrei o slujbă ?
Peter, m-am gândit.
Datorită folosirii intense a energiei,
nivelul cortexifanului din corp ar trebui să fie aproape neglijabil.
Însemnând ce, Walter ?
Însemnând că nu va putea să aprindă lucruri sau să facă lucruri supraomeneşti.
Scuzaţi-mă, d-nă, acela e jeleu de lămâie ?
Astea sunt mostre de urină.
În cazul ăsta, nu, mulţumesc.
Sunt mai mult înfometat decât însetat.
Vrei să spui că Olivia e normală acum ?
Tratamentul a lăsat o semnătură biologică,
deci bănuiesc că într-o zi vor apărea unele abilităţi,
însă, în toate privinţele, da, cred că este.
A ieşit ?
Cum rezişti ?
Am terminat. Poate să meargă acasă.
Mulţumesc, Astrid.
Ce ?
Tocmai mi-ai spus pe nume.
Da ?
Am găsit una.
E perfectă. Brooklyn, vestibul central, două etaje.
Peter...
După întâmplările prin care am trecut în ultimele zile,
mai degrabă ultimii doi ani,
cred că merităm puţină normalitate.
E... perfect.
Cred că avea dreptate,
observatorul.
În fiecare versiune a viitorului, a trebuit să mori.
Dar nu vreau să te mai pierd vreodată.
Ce ?
Eşti bine, nu ? Doctorul nu ţi-a mai spus altceva.
De fapt, mi-a spus.
Ce ?
Peter, sunt însărcinată.
UNIVERSITATEA HARVARD
Bănuiesc că n-ai venit pentru un sandviş.
Trebuie să-i avertizăm pe ceilalţi.
Ei vin.
Cine vine ?
Traducerea şi adaptarea Mr H.