Bun venit la "Seara de dans", concursul nostru preferat de dans,
alături de gazda noastră, Brad Melville!
Bună seara!
Bună seara, America!
A venit ora dansului. Tema acestei seri e dansul latino.
Concurenţii de azi au fost aleşi, ca de fiecare dată, de membrii juriului.
Max, eşti nerăbdător să vezi cele două dansuri rumba?
Vreau să-l văd pe Santino luându-şi revanşa pentru dansul său de săptămâna trecută.
- A fost jalnic. - Ca un coşmar al câinelui meu,
după ce-a mâncat resturile cinei mele braziliene.
Deci... ştim semifinaliştii.
Juriul a decis să fie o pereche formată din Santino şi... Odette.
O va întrece băiatul cel rău pe favorita Americii? Să vedem!
Dansul eliminatoriu din seara asta între Santino şi Odette
va însemna sfârşitul concursului pentru unul din ei.
Unul va fi eliminat, în urma rezultatelor de luni.
Celălalt va obţine un loc în finală.
Doamnelor şi domnilor, Santino şi Odette!
Odette, eşti acolo?
Ghici cu cine m-am întâlnit azi la cosmetică?
- Mamă, sunt într-un moment delicat... - Cu Oona Marconi.
- Criticul teatral? - Cred că o invit la cină,
s-o rog să scrie ceva despre şcoala mea de actorie.
- Ar fi o publicitate nemaipomenită. - Depinde ce scrie.
Sper că n-ai uitat recenzia ei acidă despre rolul tău
din "Pisica pe acoperişul fierbinte".
Asta era în 1983. Am depăşit momentul.
"Martha Rogers în rolul Pisicii Maggie e mai degrabă o pisicuţă neajutorată, "
"care miaună şi îşi agită labele când nu înţelege ceva".
- Ai memorat asta? - N-am avut de ales.
Luni de zile ai citat-o.
Voiam doar să spun că poate nu-i o idee prea bună
să ceri un serviciu cuiva care s-a comportat atât de urât în trecut.
Cuvântul cheie e "trecut".
Cred că m-am detaşat de asta.
În plus, şcoala mea de actorie e mai importantă decât nişte resentimente.
- Foarte matur gândeşti, mamă. - Mulţumesc.
"Dacă Tennesee Williams ar fi ştiut cum îi va masacra Martha Rogers piesa, "
"ar fi cerut să fie arestată pentru agresiune."
Mă detaşez...
Ei, haide, cât de rea poate fi femeia aia?
dar, dincolo de bravadă e foarte sensibilă.
Bună, Lanie. Cine-i victima?
Odette Morton. Cauza morţii, o împuşcătură în inimă.
Probabil cu o armă de 9 mm. A murit pe loc.
- Glonţul a trecut prin ea. - Dacă nu s-a folosit un amortizor,
- ... cineva a auzit zgomotul. - Nu neapărat.
Directorul de platou zice că zona se goleşte înainte de emisiune.
Artificiile de la început puteau masca un foc de armă.
Asta dacă a fost împuşcată înainte de emisiune.
Aşa se pare.
Fata de la machiaj a terminat cu Odette la ora 14:45.
Emisiunea a început la 15:00, cadavrul a fost găsit la 15:04.
19 minute nu înseamnă prea mult timp.
Află dacă a fost văzut cineva în jurul camerei la acea oră.
Am plecat.
Ryan, îmi faci rost de o listă cu invitaţii din platou
şi cu cei care au trecut de paznici?
Da, dar nu-i singura cale de acces.
Mai există o ieşire de incendiu. Angajaţii o lasă deschisă, să poată fuma.
Ori tipul a avut noroc şi a găsit uşa deschisă...
- Ori a fost cineva din interior. - Eu aşa zic.
Odette era aproape câştigătoare.
Pariu că vreunul din competitori i-a făcut-o.
Da, mă uit la emisiune. Odette era concurenta mea preferată.
Era moştenitoarea unui bunic bogat, o petrecăreaţă ce o luase pe căi greşite,
până când confruntarea cu moartea a schimbat-o complet.
- Grozavă poveste! - Cu excepţia finalului.
N-aş fi crezut că-ţi place emisiunea.
Nu mă omor după ea.
Dar... când eram tânără, voiam să devin primă balerină.
Când nu dansam, mă gândeam la asta.
Şi?
M-am dezvoltat de pe la 13 ani. Nu prea vezi balerine cu sâni.
- Cred că ar trebui să fie. - Bineînţeles!
Nu la asta mă refeream. Deşi...
- Odette avea vreo rudă? - Paul Morton, frate.
Aduceţi-l aici. Vorbiţi şi cu restul concurenţilor.
Poate că cineva a luat competiţia prea în serios.
Am înţeles că ai repetat toată ziua dansul cu Odette.
- Cum ţi s-a părut? - Încordată. Amândoi eram aşa.
Unul din noi urma să fie eliminat.
N-am înţeles de ce-a plecat de la repetiţii pentru jumătate de oră.
- De ce? - N-a spus.
Totul era legat de dansul ăsta.
Mi-a spus că se întâlneşte cu o prietenă. Să o acopăr dacă o caută cineva.
Ştii cumva de ce era aşa secretoasă?
N-avem voie să plecăm din studio în ziua emisiunii.
Cred că era ceva important.
- Poliţia îţi mulţumeşte pentru colaborare. - Şi ţie.
Fir-ar! Ai văzut?
- Se purta de parcă nici nu existam. - De când eşti însurat, nu mai exişti.
Obişnuieşte-te să fii invizibil pentru femeile singure.
În ultimele luni era atât de fericită...
Nu-mi vine să cred că sora mea a murit.
Am înţeles că a avut nişte probleme în trecut.
Bunicul a murit acum câţiva ani şi Odette a fost tare şocată.
A renunţat la şcoală, la relaţia cu un tip cumsecade,
a început să iasă cu o gaşcă...
- Ce fel de gaşcă? - Beţivi, drogaţi...
A fost şi arestată de câteva ori. După accident însă, s-a potolit.
- Atunci s-a confruntat cu moartea? - Acea deraiere de tren, anul trecut.
Odette era în tren. A scăpat cu viaţă, dar s-a speriat îngrozitor.
Şi-a schimbat radical stilul de viaţă. A luat cursuri de dans şase luni,
apoi a fost selecţionată pentru "Seara de dans".
În sfârşit îşi găsise drumul în viaţă. Era aproape să-şi împlinească visul.
Cineva din trecutul ei i-ar fi putut face probleme?
Nu, din câte ştiu eu.
Dar concurenţii? Avea probleme cu careva?
A spus ceva despre un alt concurent.
Cred că îl chema Eddie.
- Sunteţi aşteptată, detectiv Beckett. - Mulţumesc.
În calitate de producător executiv al emisiunii,
am dat ordine personalului să vă ajute cu tot ce aveţi nevoie
pentru soluţionarea crimei.
- Orice. - Absolut orice!
Mulţumesc.
Odette i-a spus fratelui ei că avea probleme cu un concurent.
Eddie Gordon, dar nu mai e aici.
A fost perechea lui Odette săptămâna trecută, la dansul de duel.
Am votat şi l-am eliminat. S-a supărat.
- Cât de tare? - Concurenţii au fost aleşi
pentru a-şi spune fiecare povestea de viaţă.
Odette era biata fată bogată, iar Eddie tânărul din altă clasă socială.
L-am ales pe Eddie să aducă puţin dramatism.
A adus, nu numai în faţa camerelor.
A fost furios când l-am eliminat. Ce ne-au auzit urechile...
- A fost şi bădăran! - A trebuit să chemăm paza.
- V-a ameninţat? - Ne-am simţit uşuraţi când a plecat.
- Ironia sorţii... - De ce?
Dacă un concurent nu mai poate continua, ultimul eliminat îi ia locul.
Acesta ar fi Eddie Gordon.
Să vă spun eu ceva despre drăguţa de Odette.
Ea m-a băgat la apă.
A lipsit toată săptămâna de la repetiţii, a încurcat paşii şi a dat vina pe mine.
În cartierul meu, ştim cum să procedăm cu jigodii ca ea.
Interviul lui Eddie la eliminare.
Concurenţii sunt încurajaţi să vorbească liber.
Ăsta chiar a urmat sfaturile...
Eddie are cazier în Rochester,
iar unul din asistenţi l-a văzut în studio în ziua morţii lui Odette.
Eddie a fost eliminat, dar ştia că, dacă Odette ieşea din concurs,
el îi va lua locul.
Aşa că s-a întors şi a eliminat-o pe Odette... definitiv.
CASTLE Sezonul 4 Episodul 18
Traducerea: Andrada2003-BlackAmber/SubTeam Sincronizare 2HD Eu_I_Myself
Comentarii pe www.tvblog.ro Thanks to MemoryOnSmells
Intrare prin efracţie, jaf... ai fost cam ocupat în Rochester, Eddie.
Asta a fost demult. De când dansez, am renunţat la viaţa de borfaş.
Asta nu te-a împiedicat să te iei de juraţi, la eliminare.
Nu trebuia să mă trimită acasă.
- Poate că am urlat, dar nu-s ucigaş. - Dacă Odette nu mai concurează,
ultimul eliminat îi ia locul. Tu eşti ăla, Eddie.
Vorba tatălui meu, neştiute sunt căile universului.
Poate te-ai decis să-i dai un mic imbold universului.
- Ce-ai căutat la studio în ziua emisiunii? - M-am dus să-l văd pe Santino.
Să-l sprijin în ziua cea mare.
Ai răspuns la toate, nu? Ştii ce mai ai? Motiv şi ocazie.
Eram în oraş când s-a întâmplat, mă întâlneam cu agentul meu.
Săptămâna trecută s-a întâmplat ceva ciudat cu Odette.
Ceva ce n-avea nicio legătură cu dansul.
- Ce anume? - Era cu gândul aiurea.
Greşea paşii, apoi a zis că se duce la toaletă
şi a lipsit jumătate de oră.
- Ce crezi că a făcut? - Ştiu ce a făcut.
Am văzut-o ieşind pe uşa din spate şi întâlnindu-se cu un tip pe alee.
Au discutat puţin, apoi i-a dat un teanc de bancnote.
Erau vreo 3000 $ ca nimica.
L-ai văzut bine pe tipul ăla? Ni-l poţi descrie?
Da.
Eddie Gordon a spus adevărul.
Se întâlnea cu agentul când a fost ucisă Odette.
Poate a spus adevărul şi despre tipul de pe alee.
Ni l-a descris, dar destul de vag.
Arătos, alb, brunet.
În jumătatea de oră cât a lipsit de la repetiţii în ziua morţii...
- Poate se întâlnea cu el. - I-am distribuit portretul prin studio,
în caz că-l recunoaşte cineva.
Dacă se îndreptase după accident,
de ce i-a dat Odette bani unui tip, pe alee?
Poate cumpăra droguri. Poate revenise la vechiul obicei.
A retras bani din cont de curând?
Nicio sumă atât de mare, dar uită-te la plăţile astea cu cardul.
În ultimele şase luni a cheltuit cam la fel, iar acum o lună a izbucnit.
Şi-a decimat cardurile. Mai mult de 100.000 $?
Pe ce naiba a cheltuit atât?
Mulţumim că aţi venit, dle Lynchberg.
Eraţi contabilul lui Odette şi executorul averii bunicului său?
Acum am neplăcuta sarcină de a fi şi executorul lui Odette.
Cine îi moşteneşte partea de avere?
Odette a vrut ca banii să ajungă la fundaţia Graham Morton.
- O organizaţie caritabilă. - Cheltuielile au crescut dintr-o dată.
- Ştiţi de ce? - După moartea bunicului său,
Odette a avut o perioadă urâtă.
Ne-a spus fratele ei. Beţii, droguri...
În perioada aceea aveam mare grijă cum cheltuieşte banii.
Se îmbăta şi cumpăra o maşină sau depunea avans pentru o casă nouă.
I-a plătit cuiva operaţia la nas. Făcea tot ce-i trecea prin cap.
După accidentul de anul trecut, s-a potolit.
Cu toţii ne-am bucurat.
Mă temeam că plăţile tot mai mari de luna trecută arată că a recidivat.
- Ce cumpăra? - În general, haine.
Peste două zile deveneau scadente facturile de la un magazin din centru.
- Aş vrea să văd toate facturile. - Desigur.
Asta-i cea mai ciudată sesiune de cumpărături din câte ştiu.
A cheltuit zeci de mii de dolari pe haine care nici nu erau mărimea ei.
Toate erau mărimea 34.
Am fost la ea acasă, dar n-am găsit haine de 100.000 $. Poate le-a ascuns.
- Ca şmecheria cu cardul de benzină. - Cum adică?
Când părinţii îţi dau bani puţini, dar primeşti un card de benzină.
Faci plinul la maşinile amicilor, iar ei îţi dau bani gheaţă.
Unii colegi de-ai mei îşi dublau alocaţia lunară.
Eu nu...
Să nu-i spuneţi mamei!
Dacă Odette avea nevoie de bani să-l plătească pe tipul de pe alee...
Banii primiţi lunar din fondul său nu-i ajungeau...
Aşa că vindea hainele prietenelor şi făcea rost de bani.
Tot nu-i ajungeau. Cardurile erau la limită, banii nu mai veneau,
nu-şi mai putea plăti datoriile.
- Până la urmă, a murit. - Credeţi că avea o prietenă
care să dea 100.000 $ pe blugi şi o geantă din blană falsă de iepure?
Ai spus "iepure"?
Jasmine, trebuie să discutăm.
- De unde ai poşeta? - De la o prietenă.
De la Odette Morton? Am vorbit cu vânzătorii.
Te-au văzut cu Odette când a cheltuit 100.000 $ pe haine pentru tine.
Odette era foarte darnică.
- E şi foarte moartă. Recunosc şantajul. - Poate avea un secret.
Tu l-ai aflat şi i-ai spus că preţul e un dulap plin de ţoale.
De ce s-o omor?
Nu ţi-a mai dat nimic, te-ai enervat şi ai ucis-o.
Poate intenţiona să te acuze ea de şantaj şi ai ucis-o.
- Asta doar din ce-mi vine în gând. - Terminăm discuţia la secţie.
Luna trecută, lucram până seara şi am văzut-o pe Odette supărată.
Apoi a apărut Brad Melville, care o căuta.
Prezentatorul emisiunii? De ce o căuta?
- N-au voie să vorbească cu concurenţii. - De-asta i-am şi urmărit.
- Erau pe scară, se certau. - De ce?
Nu ştiu exact.
Când am ameninţat-o că îi spun lui Max de ea şi de Brad, s-a speriat.
S-a oferit să-mi cumpere câte ceva dacă-mi ţin gura.
Mi s-a părut în regulă. Asta-i tot. Nu i-aş fi făcut rău.
Scuză-mă că nu te cred.
Dacă avea cineva un motiv s-o omoare, acela e Brad.
I-am înregistrat, ascultaţi!
- Am avut o înţelegere. - Eu am respectat-o.
Am muncit din greu să ajung aici. Dacă se află ceva, te omor, jur!
Dacă afla Max că Brad avea o relaţie cu una din concurente, ce se întâmpla?
Ea ar fi fost eliminată, iar el dat afară.
Nu cumva e motiv pentru crimă?
Dacă află cineva, te omor, jur!
Nu-i ceea ce pare.
Se pare că o ameninţai pe Odette cu câteva săptămâni înainte să moară.
- Încercam s-o protejez. - Cum aşa?
Ştiam despre trecutul ei tumultos, despre beţii şi droguri,
dar am crezut-o că s-a lăsat şi că o interesa doar dansul.
Vrei să spui că nu era aşa?
Acum două luni, am intrat la machiaj mai devreme
şi am văzut-o injectându-se.
- Eşti sigur? - 100%.
Dacă afla Max că ia droguri, o elimina din concurs.
- Dar nu i-ai spus lui Max. - Odette mi-a promis că se lasă.
I-am mai dat o şansă, dar stăteam cu ochii pe ea.
Acum o lună am prins-o iar. I-am zis că mă duc direct la Max.
- Şi ai făcut-o? - Nu, fiindcă m-a ameninţat.
A zis că, dacă îi spun ceva lui Max,
îi spune şi ea că ştiam şi că am lăsat-o în pace.
Max m-ar fi dat afară dacă afla că i-am ascuns ceva aşa important.
Aş fi părăsit emisiunea. Aş fi fost ca Brian Dunkleman.
- Cine-i Brian Dunkleman? - Vedeţi?
Deci, dacă se ducea la fund, te trăgea după ea.
Brad a avut dreptate că se injecta.
Le-am găsit într-un compartiment fals al cutiei de bijuterii.
Nu mă mir că nu le-au găsit.
Am vorbit cu Lanie şi analizele arată că Odette nu lua droguri,
cel puţin nu din cele uzuale.
Ce naiba e în sticluţa asta?
Atunci i-am zis lui Sir Lawrence "Eşti pe locul doi ca rol al lui Othello."
"Nimeni nu poate depăşi interpretarea lui Orson Welles."
I-am spus: "Larry, te-a întrecut!"
- Şi ce-a zis Olivier? - A zis...
"Fetiţo, fă-te critic de teatru". Aşa că iată-mă.
Aşa e!
Apropo, nu ştiu dacă ţi-am zis că mi-am deschis o şcoală de actorie.
Martha! Minunat!
Mulţumesc.
Frumos din partea ta să împărtăşeşti atâţia ani de experienţă
cu tânăra generaţie.
Da, suntem mândri de ea.
Mă întrebam dacă ai vrea să asişti la câteva ore,
apoi să faci o menţiune în articolele tale nemaipomenite.
Cu mare plăcere. Spune-mi când şi unde.
Ce drăguţ...
Sper însă că nu ţi-ai învăţat elevii trucul tău,
să-şi încline capul când spun o replică mai importantă.
- Eu nu fac aşa! - O făceai în rolul Pisica Maggie.
Şi dădeai din mâini ca din aripi. Credeam că-ţi iei zborul.
Cine vrea plăcintă? Alexis, te rog...
Cred că anul ăla am fost nominalizată la premiul Tony.
Poate alţii sunt mai toleranţi decât mine
când e vorba de dat din cap şi de fluturat mâinile.
Te tachinam...
Doar nu mai eşti supărată pentru recenzia aia veche!
Să nu spunem ceva regretabil...
N-a fost recenzie. Ai dat cu barda!
- Ai fost rea şi nu meritam. - Am fost corectă.
Să ne detaşăm...
Ştii ceva? Îmi retrag rugămintea.
N-aş vrea să-ţi bagi nasul în şcoala mea nici dacă m-ai ruga.
Nicio şansă!
Ţine minte, Martha: cei care nu se pricep îi învaţă pe alţii.
Iar cei care nu-i pot învăţa pe alţii devin critici de teatru!
Bunico...
Se putea şi mai rău. Putea fi şi mai rău.
Mama şi-a expus latura sensibilă, iar Oona a înţepat-o drept acolo.
- Spune-i că-mi pare rău. - Îi spun. Ceva nou la caz?
Am găsit cafeneaua unde s-a dus Odette la ora 11:00, în ziua morţii sale.
- Cumpăra droguri de la tipul misterios? - Cumpăra o cafea.
S-a întâlnit la cafea cu o amică.
- Suzanne Steiner. - O amică?
E ceva să pleci din studio în ziua emisiunii.
Ce era aşa de important?
Suzanne zice că voia să vorbească despre vremurile de demult.
Am primit un fax de la laborator. Lichidul din sticluţa lui Odette...
Nu era niciun drog. E insulină.
- Odette avea diabet? - Doctorul ei zice că nu.
Cică n-a mai văzut-o de un an de zile.
Poate l-a descoperit recent sau are un alt medic.
Atunci de ce nu i-a zis lui Brad că nu erau droguri, ci insulină?
De ce i-a cumpărat de toate lui Jasmine ca să-şi ţină gura?
Cred că am aflat eu. Avem raportul criminalistic.
Acasă la Odette s-au găsit doar amprente care nu-i aparţin.
Sunt ale unei femei pe nume Barbra Landau.
- Cine naiba e Barbra Landau? - Nu făcea parte din cercul lui Odette.
A crescut la orfelinat, s-a lăsat de şcoală când era în liceu.
Locuia cu Odette?
- Trebuie să vorbim cu ea. - Cam greu.
Oficial, e moartă de mai bine de un an.
Iată certificatul de deces.
A murit din cauza traumatismelor survenite într-un accident feroviar.
Exact. Acelaşi accident căruia i-a supravieţuit Odette.
Oare i-a supravieţuit? Vedeţi poza lui Odette?
Ei bine, ea...
e Barbra.
- Sunt identice. - Dar e imposibil.
Sau e explicaţia tuturor lucrurilor?
Schimbarea radicală a lui Odette după accident,
nevoia de a ascunde diabetul, fiindcă Odette nu era diabetică.
Odette Morton n-a supravieţuit accidentului, ci Barbra.
La fel cum pasărea Phoenix renaşte din cenuşă,
Barbra Landau a plecat de la acel accident
şi a furat viaţa lui Odette Morton.
Gemenele se nasc şi sunt date spre adopţie.
Odette ajunge la o familie bogată şi iubitoare.
Barbra nu-i aşa norocoasă.
E plimbată dintr-o casă adoptivă în alta, ştiind mereu în adâncul ei
că era făcută pentru ceva mai bun.
Într-o zi se întâlnesc într-un tren către Miami.
Legătura este instantanee. În două zile
află totul una despre cealaltă, iar Barbra se gândeşte
că dacă ar fi avut şi ea parte de bogăţie ca Odette,
ar fi putut fi orice îşi dorea.
Sugerezi cumva că Barbra a provocat deraierea trenului
pentru a prelua viaţa lui Odette? Cu puterile ei de vrăjitoare wicca?
Ar fi fost o întorsătură grozavă, dar nu. Accidentul s-a produs.
Odette e ucisă. Barbra supravieţuieşte.
Şi în centrul acelui haos, ea vede şansa.
Schimbă actele cu Odette şi îşi schimbă destinul.
Cu o mişcare, Barbra îşi construieşte un viitor mai bun, o viaţă perfectă.
Până e ucisă un an mai târziu.
Poveştile cu gemene despărţite nu sfârşesc bine, aşa ca în film.
Au venit analizele de sânge. Odette şi Barbra nu erau înrudite.
Barbra n-are nicio rudă în viaţă.
Dacă nu sunt rudă, cum de e atât de mare asemănarea?
Nu ştiu. Dar avem adresa fostului ei loc de muncă, un club de striptease.
Am acţionat conform teoriei că Odette a fost omorâtă fiindcă era ea.
Dar dacă a fost omorâtă din cauză că era Barbra?
Aflaţi tot ce puteţi despre Barbra. Între timp,
am să vorbesc din nou cu fratele lui Odette, Paul.
- Începe să pară suspect? - Nu prea cred că Barbra a reuşit
să-l prostească pe frate mai bine de un an.
Trebuie să mă convingă că nu ştia.
Asta trebuie făcut faţă în faţă, unu la unu.
Între timp, mă duc în centru cu băieţii.
- Vedem ce-i cu clubul. - Scuze, Castle. Trei e prea mult.
- De ce l-ai respins aşa pe băiat? - Vreau să fac un experiment.
Castle încurcă lucrurile.
Poftim. Pune-ţi verigheta mea.
Ce? Pleacă cu ea de-aici. Îmi strică tot cheful.
- Doar cât suntem la club. - De ce?
Am vorbit cu prietenii mei care spun că teoria ta nu e bună.
Când porţi verighetă primeşti mai multă atenţie de la femei.
- Şi? - Pune-ţi verigheta.
Vreau să văd dacă femeile flirtează cu tine şi pe mine mă ignoră.
De-aia n-ai vrut să vină Castle.
"Toate femeile flirtau cu el".
Vreau să ştiu dacă numai verigheta îndepărtează femeile.
Nu verigheta, frăţioare. Ci tu. Când eşti căsătorit de ceva timp
şi te simţi plictisit şi nesatisfăcut, verigheta atrage iubirea femeilor.
Ele vor să te ducă departe, ca să poţi fi plictisit şi nesatisfăcut cu ele.
- De ce nu acum? - Acum eşti foarte fericit
cu soţia ta şi aşa mai departe.
Miroşi de la o poştă a lună de miere. Niciunei femei nu-i place asta.
- Cât durează? - E greu de spus.
Dar cum vă cunosc pe amândoi, probabil veşnic.
Da, Barbie!
Nu-şi dorea decât să fie dansatoare pe Broadway.
- Vorbea mult despre asta? - Mai mult decât atât.
Şi-a modificat aspectul, şi-a schimbat coafura,
iar acum doi ani a făcut rinoplastie, chiar dacă nasul ei n-avea nimic.
Barbra a avut probleme cu cineva pe vremea aceea?
- Cu vreun client sau cu iubitul? - Da, cu iubitul. Jason.
- Ar putea să fie el? - El este.
- Jason Bagwell. - Ştii unde-l putem găsi pe Jason?
Locuia în Alphabet City. Mereu punea la cale o înşelătorie.
Împrumuta bani de la Barbra pentru o nouă afacere riscantă
şi nu-i mai dădea înapoi. Dar ea l-a iubit.
- Cu pasiune, ştiţi cum e? - Da, ştiu.
Ne-ai fost de mare ajutor, Shantell. Îţi mulţumim pentru timpul acordat.
Dacă vrei, întoarce-te mai târziu. Spectacolul meu începe la 20:00.
- Aş putea... - Se duce acasă la nevestica lui.
Dar îţi mulţumim pentru timp şi cooperare.
Sigur...
Ce-i cu tine, omule? De ce trebuie să-mi strici ploile?
Nu poţi să agăţi fete când porţi simbolul
iubirii mele eterne pentru Jenny. Am spus-o cu voce tare?
Nu-i de mirare că femeile nu flirtează cu mine.
Sunt o cauză pierdută, un bărbat îndrăgostit de soţie.
Bucură-te, prietene. Mulţi bărbaţi ar schimba locul cu tine.
Eu nu. Alţi bărbaţi.
- Bărbaţi singuri şi nefericiţi. - Bine, bine. Dă-mi verigheta înapoi
şi poţi să te duci să-i ceri numărul lui Shantell.
- Ce... - Ce-i?
S-a înţepenit.
Băieţii s-au dus să-l ridice pe fostul iubit al Barbrei.
M-am gândit să lucrez la informaţiile primite la club.
Începând cu faptul că Barbra Landau şi-a făcut operaţie estetică.
- Vechea ei poză pentru permis auto. - E o fată drăguţă.
Operaţia n-a făcut-o mai frumoasă.
A făcut-o să semene mai mult cu Odette Morton.
Îţi aminteşti că Samuel Lynchberg ţi-a spus
că Odette a plătit rinoplastia prietenei ei?
Crezi că Barbra e prietena? Crezi că se cunoşteau?
Asistentul lui Lynchberg a confirmat. A plătit operaţia şi alte cheltuieli.
- Ai şi o teorie cu privire la motiv? - Lui Odette îi plăceau petrecerile.
Din experienţă personală, îţi spun că toate chefurile acelea
nu rămân fără consecinţe. Arestări, muncă în folosul comunităţii,
trezitul într-o cameră de hotel cu chiloţeii unei fete pe cap.
Uită partea asta.
Iat-o pe Odette făcându-şi munca în folosul comunităţii,
la a doua conducere sub influenţă, în 2010.
Şi iat-o pe Odette la o petrecere cu prietenele.
- Şi? - Conform timpului de pe fotografii,
au fost făcute în aceeaşi zi, la 20 de minute diferenţă.
Înseamnă că Barbra a fost la cantină.
Odette comitea infracţiunea, dar nu voia să ispăşească pedeapsa.
Aşa că a creat o "Fauxdette" care să facă treaba murdară în locul ei.
O treabă foarte bine plătită.
O noapte de petreceri o aduce pe Odette la clubul de striptease,
unde o vede pe Barbra şi înţelege că, ajutând-o puţin,
Barbra ar putea fi dublura perfectă.
Să facă toate treburile neplăcute la care nu s-ar fi pretat Odette...
ore de muncă în folosul comunităţii, teste antidrog...
Cu pregătire şi operaţii estetice, Barbra putea face mai mult.
Întâlniri cu managerul ei sau mese plictisitoare cu mătuşa Margaret.
Niciunul dintre apropiaţii ei n-a ştiut de şiretlic,
iar la accident, Barbra a trecut de la dublură la actriţă principală.
Asta explică trecerea, dar tot nu ştim cine a ucis-o.
Poate că da. Trebuie să fie cineva care ştia că Odette e de fapt Barbra,
cineva care voia să scoată nişte bani din noua ei viaţă.
Cineva ca Jason, iubitul Barbrei.
- Vă spun că n-am ucis pe nimeni. - Iată ce cred eu că s-a întâmplat.
Ţi-ai dat seama că Barbra n-a murit în accidentul de tren. Era în viaţă.
Şi trăia sub numele Odette Morton, adică foarte bogată.
- Ai vrut să te îmbogăţeşti şi tu. - Dar Barbra nu era genul de fată
care îşi croieşte greu drum în viaţă ca să profite cei ca tine.
- Te-a respins şi tu ai împuşcat-o. - De aceea n-am venit la voi.
- Ştiam că mă veţi suspecta. - Îi suspectăm pe cei care au motiv.
V-aţi făcut o impresie greşită. Barbra a venit la mine.
Acum două săptămâni, a venit la mine şi mi-a spus toată povestea.
Barbra avea tot ce-şi dorea... o viaţă perfectă.
De ce-ar fi riscat totul luând legătura cu tine?
Fiindcă îi lipseam.
Iar viaţa lui Odette nu era atât de perfectă pe cât credea Barbra.
Barbra era singură şi voia să fim iar împreună.
Mi-a spus că aflase nişte lucruri despre Odette, secrete din trecut.
- Ce secrete? - Nu ştiu.
Dar mi-a spus că dacă afla cineva, totul s-ar fi terminat pentru ea.
- Crezi că secretul a ucis-o? - L-ar fi folosit în avantajul ei.
Avea nevoie de mai multă informaţie. Informaţia era avantaj,
ar fi protejat-o, dar trebuia să acţioneze rapid.
Iar ea n-a acţionat suficient de rapid.
Barbra a vrut să danseze de când era copil.
Tot ce-şi dorise era să fie vedetă pe Broadway.
Şi era atât de aproape.
Deci nu ceva din trecutul ei a ucis-o pe Barbra,
ci ceva din trecutul lui Odette.
Cu o săptămână înainte de moarte, Barbra, ca Odette, se poartă ciudat.
- Lipseşte de la repetiţii... - Îşi caută fostul iubit,
îi spune că viaţa perfectă a lui Odette nu-i aşa perfectă
şi că e ceva necurat în trecutul lui Odette.
Are nevoie de informaţii. Unde le caută?
Suzanne Steiner. Barbra s-a întâlnit cu ea în ziua morţii.
- Voia să vorbească despre trecut. - Nu ştiu cât vă pot ajuta.
Odette părea să fie bine în ziua aceea.
Uit mereu că nu era Odette. Asemănarea era uimitoare.
Ziceai că voia să depănaţi amintiri. Cât de apropiate aţi fost?
Tatăl meu a fost majordomul bunicului ei timp de 20 de ani.
- Am crescut împreună. - Şi despre ce voia să vorbiţi?
A întrebat despre bunicul ei. Bunicul lui Odette.
Vorbea despre cât de apropiaţi au fost.
Apoi a întrebat de ziua în care a murit.
- A murit în somn? - Da.
Avea 98 de ani. A fost ciudat că a întrebat,
fiindcă eu n-am fost acolo, dar ea a fost.
Odette... împreună cu tatăl meu.
Şi când i-am amintit, m-a întrebat despre tatăl meu.
A zis că vrea să mai stea de vorbă cu el.
- Ştii dacă ei doi au vorbit? - I-am dat numărul lui,
dar nu ştiu ce s-a mai întâmplat.
Nu iese. De parcă s-a lipit de mâna mea.
O fi posedată. Ca un obiect blestemat din poveştile lui Stephen King.
Cum să spun soţiei că nu port verigheta
fiindcă i-am dat-o lui Esposito să văd dacă fetele flirtează cu mine?
Poate o să vadă umorul situaţiei.
- Nicio şansă. - Eşti un om mort.
Charles Carson, fost majordom al bunicului decedat al lui Odette.
Nu are cazier, dar fiţi atenţi. Mi s-a părut cunoscut numele lui
şi m-am uitat pe lista de oaspeţi de miercuri, iar el era acolo.
Odette a cerut un bilet pentru domnul Carson.
- A fost la spectacol. - Paza l-a înregistrat la 14:15,
dar după aceea, nimeni nu-şi aminteşte de el.
Suzanne spune că Fauxdette voia să vorbească despre moartea bunicului.
Dacă ăsta e secretul descoperit de Barbra?
Dacă Graham Morton n-a murit din cauze naturale,
iar ea a simţit că Charles Carson are o legătură cu asta?
Trebuie să vedem raportul autopsiei lui Graham Morton.
Din raportul medicului legist,
înţeleg de ce s-a declarat că Graham a murit din cauze naturale.
- Oricum... - Există un "oricum"?
Unul foarte mare. Spune-le.
Câteva anomalii care mi s-au părut suspecte. Peteşii în ambii ochi,
vânătăi proaspete în partea stângă a nasului,
care s-ar fi putut produce dacă cineva i-a ţinut o pernă pe faţă.
În concluzie, cred că sunt dovezi suficiente că dl Morton a fost omorât.
Suficiente? Omorât!
- Sunt atât de mândru! - Tată! Serviciu. Limite...
Încă ceva. Când am cerut să se aducă dosarul, funcţionarul mi-a spus
că sunt a doua persoană pe săptămâna asta.
Odette Morton l-a cerut marţi.
Barbra şi-a dat seama că bunicul lui Odette a fost ucis
şi s-a gândit că e implicat majordomul.
El şi-a dat seama că Barbra ştia prea multe şi a ucis-o.
- Îl aducem dimineaţă la secţie. - Şi-l arestăm pentru dublă omucidere.
- Bună dimineaţa. - Vorbeşte în numele tău.
Richard... am stricat totul.
Mi-am lăsat orgoliul să dicteze
şi Oona Marconi n-o să-mi mai promoveze şcoala.
Probabil o să scrie ceva urât, numai din răutate.
Mai e o şansă s-o întorci în favoarea ta.
Dar eşti dispusă să ceri iertare cuiva care nu merită?
Dragule, nu cred că o simplă scuză mă va ajuta.
În lumina înţeleptelor cuvinte ale lui Don Vito Corleone...
"Trebuie să-i faci o ofertă pe care să n-o poată refuza".
Şi dacă... Şi dacă pot să te ajut cu ceva...
- Să-mi spui. - Aşa voi face! Da...
Aţi lucrat pentru Graham Morton mai mult de 25 de ani.
Am înţeles că eraţi foarte apropiat de nepoţii lui.
Cât de apropiat se poate când se păstrează relaţia patron-servitor.
Când v-a sunat victima şi v-a invitat la "Seara de dans" de miercuri...
- Aţi acceptat. - Am fost încântat.
M-a rugat să ne întâlnim după spectacol
şi a spus că vrea să mă întrebe ceva,
dar spectacolul s-a anulat, iar eu n-am aflat de ce decât a doua zi.
Habar n-am avut că acea fată nu era Odette
şi n-am ştiut de ce vrea să vorbească cu mine.
Să vorbiţi despre ziua în care a murit Graham Morton.
- De ce i-ar fi păsat? - Se pare că avea dovezi
că dl Morton n-a murit din cauze naturale.
Nu înţeleg. Spuneţi că a fost omorât?
- Aţi fost în casă în ziua aceea. - Doar nu credeţi că eu...
Aţi fost persoana cea mai apropiată de el. Aţi avut multe ocazii.
Am văzut testamentul. V-a lăsat o moştenire generoasă.
Niciodată nu i-aş fi făcut rău domnului Morton.
Dar femeia care se dădea drept Odette s-ar putea să aibă dreptate.
Şi e posibil să fi crezut că eu ştiu ceva.
Cum a murit dl Morton?
A fost asfixiat?
De ce întrebaţi?
În acea lună, relaţiile au fost încordate.
Odette se întâlnea cu cineva cu care dl Morton nu era de acord.
- Ştiţi cu cine? - Nu, dar i-a ordonat să înceteze.
Fireşte, Odette plângea şi a stat în camera ei aproape toată dimineaţa.
Pe la ora 13:00, dl Morton a spus că vrea să aţipească,
aşa că i-am luat toate pernele de pe pat. Îi plăcea patul neted.
Câteva minute mai târziu a început agitaţia la bucătărie.
Odette lăsase sendvişul prea mult în cuptor şi provocase un incendiu.
L-am stins, iar când m-am dus la etaj să văd ce face dl Morton,
el era mort. Şi atunci am observat-o.
- Ce anume? - O pernă pe pat.
Eram sigur că le luasem pe toate.
I-am spus lui Odette, dar a zis că mintea îmi joacă feste.
- Şi am lăsat-o aşa. - Când eraţi în bucătărie,
Odette a dispărut vreun moment din vedere?
Nu. Ştiu că a fost nevinovată.
N-a fost nevinovată. Ea v-a distras atenţia.
Odette v-a ţinut la bucătărie cât timp complicele ei i-a omorât bunicul.
Când a aflat adevărul, Barbra Landau a fost şi ea omorâtă de complice.
Mulţumim că aţi venit, dle Lynchberg.
Domnule Lynchberg, fiind consilierul financiar al familiei Morton,
aţi avut o perspectivă bună asupra vieţii intime a membrilor.
Văzând pe ce risipesc oamenii banii, ajungi să-i cunoşti destul de bine.
Cât de bine o cunoşteai pe Odette?
La fel de bine ca pe oricare dintre clienţii mei.
Dar fiindcă i-am făcut morală pentru stilul de viaţă, poate mai mult.
Am înţeles că, la vremea morţii bunicului ei, Odette era cu cineva,
cineva cu care nu era de acord bunicul ei.
Nu e surprinzător. Ei doi erau foarte rar de acord.
- Îţi aminteşti cine era iubitul ei? - Nu. De ce?
Credem că el a conspirat cu Odette să-l ucidă pe bunicul ei
şi tot el a ucis-o pe Barbra când ea era pe punctul de a descoperi totul.
Eşti sigur că nu-ţi aminteşti?
Am vorbit cu fratele lui Odette, iar el îşi aminteşte... că tu ai fost!
Voiaţi să vă căsătoriţi, dar bunicul a ameninţat că o dezmoşteneşte.
O fată ca Odette n-ar fi putut fi fericită trăind din...
un salariu mizerabil de şase cifre ca al tău.
Avea nevoie de moştenire. Dar bătrânul ăla refuza să moară.
Aşa că te-a convins să te duci la el şi să-l sufoci cu o pernă.
Timp în care ea crea o diversiune în bucătărie. Problemă rezolvată.
Dar când a primit banii, te-a părăsit, s-a întors la viaţa de petreceri.
Te-a folosit, iar tu nu puteai face nimic. Doar dacă recunoşteai crima.
Nu puteţi dovedi. Moartea lui n-a fost declarată crimă.
Nu, dar moartea Barbrei Landau a fost.
Poliţia a găsit pistolul de 9 mm în tomberonul de după biroul tău.
Gloanţele se potrivesc. E aceeaşi armă cu care a fost omorâtă Barbra Landau.
Şi are... amprentele tale pe ea.
Luna trecută, când cheltuia atât de mult,
am crezut că se întoarce la vechiul stil de viaţă.
I-am spus:
"N-am riscat totul pentru bani ca să-i laşi tu să-ţi distrugă viaţa."
S-a uitat la mine şi...
am fost sigur că habar n-are despre ce vorbesc.
În acel moment am ştiut că nu era Odette a mea.
Aşa a aflat ea despre tine.
Barbra mi-a spus că dacă îi păstrez secretul, îl ţine şi ea pe-al meu.
Credea că suntem chit. Credea că poate să-i ia locul lui Odette.
Ce era să fac? Să las o dansatoare să stea în casa ei,
să-i poarte hainele şi să mă şantajeze?
Odette merita mai mult!
- Ce este? - Mă gândeam
cum ne bazăm pe visuri ca să ne facă să mergem înainte
şi cât de trist este când ele ne distrug.
E cazul Barbrei, dar nu e aşa cu toţi cei care nu şi-au împlinit visurile.
Lanie, de exemplu.
A vrut să fie dansatoare. A devenit medic.
- Nu-i chiar aşa de rău, nu? - Dar tu?
Ştiu că te-ai făcut poliţistă din cauza morţii mamei,
dar trebuie să fi fost ceva înainte.
Ce-a vrut să fie micuţa Kate când se făcea mare?
- M-am pregătit pentru drept. - Deci visul tău
era să susţii un caz în faţa curţii supreme?
Da, mă pregăteam să devin prima femeie preşedinte de tribunal.
Nu-i rău.
Nu vrea. Am întârziat la întâlnirea cu striptease-ul.
Nu, nu, nu. Nu mă pot duce iar acasă fără verighetă pe deget.
- Canapeaua are un arc sărit... - Aţi încercat cu săpun?
- Da, cu el am început. - Spray de bucătărie?
- Unde să găsesc aşa ceva? - Poftim.
- E ca mătasea. - S-ar putea să meargă.
- Da, cred că iese. - Da?
Măcar a ieşit de pe deget.
Oona, îţi mulţumesc mult că ai trecut pe aici.
Îţi mulţumesc, Martha.
Voi găsi un spaţiu generos pentru menţionarea micii tale şcoli.
Mulţumesc. Apreciez foarte mult. Richard, chiar la timp...
- ... să-ţi iei rămas bun de la Oona. - Mă bucur să te revăd.
Şi eu sunt încântată. Şi abia aştept să primesc veşti de la tine.
- Să primeşti veşti... - Dragă, ştiu că te grăbeşti.
Te sun eu şi vom lua prânzul. La revedere.
Totul e bine când se termină cu bine.
Mamă, de ce aşteaptă Oona Marconi să o caut?
Ei bine, m-ai întrebat dacă mă poţi ajuta cu ceva...
Şi să mă anunţi. Ce i-ai promis fără să mă întrebi?
- Că-i vei citi romanul. - Mamă...
Vei face o recenzie şi îl vei da editorului tău.
E povestea impresionantă a drumului unei tinere de la funcţionară
la vedetă renumită pe Broadway.
Literatură pentru femei? Mamă nu e chiar...
Dragule, când îi spui ce crezi, te rog să fii amabil.
Întotdeauna a visat să fie romancieră.
Fii amabil.
Pentru tine, mamă, pot să fiu amabil.
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam Sincronizare 2HD Eu_I_Myself