Traducerea şi adaptarea: Felixuca şi Ionuţ 666 @ Nifty Team
Comentarii pe www.tvblog.ro
THE WALKING DEAD Sezonul 2, Episodul 10
Sincronizare DVDRip: Florin C, titrări.ro
- Parcă mergeam mai departe. - Da. La 30 de kilometri.
- Atunci de ce ne oprim? - Voiam să vorbim.
Am aşteptat prilejul o săptămână.
- Vreau doar să vorbim. - Nu e nevoie.
- Ba da. - Ba nu.
O să o facem. Înţeleg.
Era leşinat când l-aţi adus înapoi, nu ştie unde e ferma.
Nu despre asta voiam să vorbim.
Am aflat ce s-a întâmplat de fapt la şcoală.
Ai făcut-o ca să supravieţuieşti?
Da. Unul dintre noi nu avea să scape.
Trebuia să fie sacrificat.
Un glonţ în picior... şi Carl e în viaţă.
De fapt...
Nu avea ce căuta aici...
Acolo... Mă rog.
- Nu crezi că eu aş fi făcut-o? - Ştiu că nu.
Nu crezi că-i pot proteja pe Lori şi pe Carl?
- Nu am spus asta. - Sau pe copilaşul meu?
Mă vei sacrifica şi pe mine?
Rick, cu bunătatea nu rămâi în viaţă.
E clar? Asta nu se mai aplică.
Nu mai sunt un om bun.
Ca să-i salvez viaţa lui Carl, aş fi făcut orice.
Lori spune că eşti periculos, dar nu vei fi aşa.
Nu pentru noi, nu pentru mine. Nu mai e cazul.
Ce-ar fi să te uiţi la mine?
Tu şi Lori...
Înţeleg ce s-a întâmplat.
Când mi-am dat seama, şi am făcut-o destul de repede,
voiam să-ţi rup falca, să te fac să-ţi înghiţi dinţii.
Dar nu am făcut-o.
N-a fost o slăbiciune. A fost nevoie de toată voinţa mea.
E soţia mea. E copilul meu. E copilaşul meu nenăscut!
Voi rămâne în viaţă ca ei să trăiască.
Nu o iubeşti. Crezi că o iubeşti, dar te înşeli.
Singura posibilitate ca noi să mergem mai departe
La început, erau doar nişte poveşti ciudate la ştiri.
Apoi totul s-a petrecut repede.
S-a întâmplat... totul.
Două săptămâni mai târziu, eram la spital
şi pe holuri soldaţii împuşcau oameni.
Oameni, nu zombi! Abia apoi au venit zombi.
Am încercat să te scot din spital, dar nu aveam cum să scăpăm.
Nu aveam cum şi eu o ştiam, dar nu o puteam accepta.
Nu puteam trăi, ştiind... Dar a trebuit să o fac.
Nu eu i-am ţinut în viaţă pe Lori şi pe Carl.
A fost invers.
Vreau să ştii că înainte de asta nu m-am uitat la ea aşa.
Dacă aş putea lua totul înapoi, aş face-o.
Vreau să-i verific legăturile.
Totul e în regulă.
Rick ţi-a zis ceva despre Glenn când s-au întors din oraş?
Doar că totul s-a agravat. Nu mai e la fel.
Spune că s-a blocat.
Dă vina pe mine. Cică m-am jucat cu mintea lui.
S-a întors, asta contează.
Bărbaţii simt nevoia să facă anumite chestii, ştii bine.
Apoi dau vina pe femeie pentru că le-au făcut sau nu.
Ce se întâmplă acolo, tot acolo rămâne. Şi noi...
Încercăm să ne ţinem firea până se întorc ei.
- Totul era bine. Poate că eu... - Glenn e bărbat în toată firea.
Ia singur decizii. Ai pentru ce să-ţi ceri scuze?
Spune-i să fie bărbat şi să se adune.
Dar să nu-i zici chiar "fii bărbat". Nu dă niciodată bine.
- Să-i duc asta lui Beth. - I-o duc eu.
Trebuie să folosim cuţitele mai des.
Dacă apare vreun zombi, îl înjunghiem.
Nu facem zgomot. Economisim gloanţele.
Da.
Ne trebuie rezerve de hrană pentru iarnă...
...haine groase, combustibil.
Poate că vom avea noroc. Poate frigul îi afectează.
Dacă nu îi ucide, îi va încetini.
Anul trecut, în a doua săptămână a lunii ianuarie,
am avut parte de zăpadă şi de îngheţ.
Vărul meu a rămas blocat 24 de ore pe drumul 85.
Stătea în maşină cu un tort pentru iubita lui studentă.
A mâncat tortul şi a ascultat audiobook-ul "Lord of the Rings".
Dacă avem noroc, iarna va fi ca anul trecut.
În decembrie totul se va schimba. Vom fi în mai mare siguranţă.
Poate găsim nişte snowmobile ca să patrulăm.
În regulă.
Cioc-cioc!
Ce zici de asta? Mănânci tot ce ai aici,
apoi te scoli şi mergem la plimbare.
Îţi va prinde bine să ieşi puţin.
Eşti însărcinată.
- Cum ai putut s-o faci? - Nu am avut de ales.
- Chiar crezi că va schimba ceva? - Desigur.
Mănâncă şi tu ceva.
- Am trecut de 30 de km. - Da, caut un loc potrivit.
Pentru ce?
Ca să aibă şi el o şansă.
Acolo.
Aici e bine.
Îl lăsăm aici pe băiat şi căutăm provizii.
Acolo!
Aşteaptă!
Cum am zis...
Cu arma ucizi repede şi uşor, dar sunt şi alte modalităţi.
Mai e unul. E rândul tău.
Rick!
- Nu văd nicio urmă de muşcătură. - Or avea zgârieturi.
Pe mâna ăstuia şi pe obrazul celuilalt.
Aici au fost zombi. Au ars cadavrele la poalele dealului.
Deci li se trage de la zgârieturi?
N-ai putut să pui gura pe mâncare? O să...
Ştiu cât de greu e.
Zile întregi am căutat-o pe mama la telefon.
- Pot doar presupune... - N-are niciun sens.
Îi ai pe Maggie, pe tatăl tău, pe Patricia şi pe Jimmy.
Trebuie să rămâi puternică, pentru ei.
Aş vrea să-ţi pot promite că totul va fi în regulă la final.
Nu pot, dar ne putem ameliora situaţia din prezent...
şi trebuie s-o facem.
Mulţumesc.
Mă întorc imediat, apoi mergem la plimbare.
Beth?
Dă-mi-l, scumpo! Nu vrei să faci asta.
Andrea, i-ai văzut pe Maggie sau pe Hershel?
Pe Hershel, nu, dar i-am văzut pe Maggie şi pe Glenn.
- Acum vreo 20 de minute. - O poţi căuta?
- Trebuie să mă întorc în casă. - Normal.
Îmi pare rău.
Ce naiba e asta?
Nu fiţi proşti!
Vă sunt dator. Pot proteja tot ce aveţi.
De ce mi-aţi mai salvat viaţa dacă mă ucideţi lăsându-mă aici?
De unul singur nu am cum să supravieţuiesc.
De asta eram cu tipii ăia. Altfel aş fi rămas singur.
Nu fiţi proşti! Eu nu-s ca ei! Sunt un om ca toţi ceilalţi!
Mă uitam la meciuri de fotbal şi făceam caterincă pe net!
Locuiam cu mama!
Am pierdut-o, aşa cum aţi pierdut şi voi oameni dragi!
Am fost coleg de şcoală cu Maggie, ce Dumnezeu!
Mergeam la biserică! Am jucat baseball în liceu!
Ai fost coleg de şcoală cu Maggie?
- Răspunde! - Ai fost coleg de şcoală cu Maggie?
Nu mă cunoştea. Nici nu ştia că exist.
Dar eu o ştiam pe ea. Ştiam cine e tatăl ei.
În niciun caz nu i-aş fi făcut rău ei sau familiei sale!
Sau vouă!
Nu sunt ca oamenii ăia cu care am venit!
Ştie unde e ferma, Rick. Ştie unde stăm noi.
Dacă se întoarce la tovarăşii lui...
Shane, nu!
Nu acum!
Atunci când, Rick?
După ce ne vom gândi mai bine.
- Nu-l lăsa să mă ucidă! Te rog! - Gura!
Ne întoarcem. E în joc viaţa unui om.
Vreau să mă gândesc peste noapte.
Îl vei lua cu tine pe gunoiul ăsta...
care a tras în tine, Rick!
Era cu oamenii care au încercat să te ucidă.
Îl aduci acolo unde doarme Lori? Unde doarme Carl?
Va fi încuiat în hambar, dacă nu-l scoţi tu de acolo.
Nu începe cu tâmpeniile astea.
- O să mă gândesc la noapte. - Amice, aşa să faci...
Gândeşte-te bine, Rick! Frământă-te cât vrei.
Nu e greu, amice! Corect e să ne ţii în viaţă!
Cu tine e mereu la fel.
Aşa a fost din prima. Se întâmplă când ai de luat decizii.
Nu te mai purta de parcă tu ştii cel mai bine care-s regulile.
Nu există nicio regulă, amice. Suntem pierduţi.
Nu. Eu ştiu exact unde sunt.
- Nu mai ştii nimic. - Nu te mai descurci, Rick.
- E decizia mea, omule. - Nu cred că-i poţi proteja.
La naiba! Dumnezeule!
Nu!
Da-mi drumul, omule!
Nu faci asta!
Nu mai eşti în postura să iei deciziile astea, omule.
Nu o să te las.
Eşti nebună? Dacă află tata?
Ce o să facă? O să mă omoare pentru că vreau să mă sinucid?
Nu te mai purta ca o răsfăţată. Ar muri. Şi eu.
Nu e vorba numai de tine. Toţi am pierdut-o pe mama.
Ne pierdem unii pe alţii şi n-aş suporta asta.
Aşa că renunţi?
Haide, târfă. Să te văd de ce eşti în stare.
- Unde e Hershel? - Nu vrea să-i spună încă.
E o problemă de familie. Să-i lăsăm să şi-o rezolve.
Asta înseamnă că o rezolvă?
Când Beth nu se va mai lupta, atunci e timpul să ne îngrijorăm.
Eşti atât de egoistă!
S-ar fi putut rezolva mult mai bine.
- Cum aşa? - Nu trebuia să-i iei cuţitul.
Poftim?
Ai greşit, la fel ca Dale când mi-a luat pistolul.
Nu era dreptul tau să hotărăşti.
Trebuie să aleagă de una singură să trăiască.
Trebuie să-şi găsească propriile motive.
Vrei să-i fac un ştreang?
Daca e pusă pe fapte, atunci va găsi o cale.
Nu înseamnă că nu o pot opri sau să-i spun că-mi pasă.
Nu are nicio legătură, Lori.
Are atâtea alegeri în faţa ei, şi crede că cea mai bună e sinuciderea.
- Nu este o variantă. - Sigur că este.
Nu trebuie să se ţipe la ea sau să fie tratată ca pe un copil.
Are nevoie de o armă încărcată, nu-i aşa?
- O să înţelegi dacă nu te trimit la ea. - Eu am trecut peste asta.
Şi ai devenit un membru atât de productiv al grupului.
Las-o pe Maggie să se descurce în felul ei.
Contribui şi eu. Ajut prin ţinerea acestui loc în siguranţă.
Bărbaţii se pot descurca şi singuri. N-au nevoie de ajutorul tău.
- Îmi pare rău. Ce ai vrea să fac? - E destul de muncă prin jur.
Vorbeşti serios?
Totul se duce naibii şi tu mă cerţi pentru că n-am spălat rufele?
E o povară pentru restul, pentru mine, Carol, Patricia şi Maggie.
Gătitul, curăţenia şi îngrijirea lui Beth.
Şi ţie nu-ţi pasă de nimeni decât de tine însăţi.
Stai pe rulotă bronzându-te cu o puşcă în poală.
Nu e adevărat, stau de pază ca să nu vină zombi.
Asta e tot ce contează, nu nişte bomboane de mentă într-o limonadă.
Iar noi oferim stabilitate.
Încercăm să creăm o viaţă care să merite trăită.
Glumeşti?
Ascultă, m-am dus după Rick. Am terminat doi zombi.
După ce ai distrus maşina lui Maggie.
- Poate să-şi poarte de grijă. - Ţi-ai cerut scuze pentru asta?
Am distrus-o...
- Eşti nebună. - Nu, tu eşti.
Tu eşti cea egoistă prin felul în care iei totul de-a gata.
Soţul meu e acolo pentru a o suta oară.
Fiul meu a fost împuşcat.
Să nu îndrăzneşti să-mi spui că eu cred că mi se cuvine orice.
Nu înţelegi, nu-i aşa?
Soţul tău s-a întors din morţi, fiul tău la fel.
Şi acum eşti însărcinată.
Pentru restul dintre noi s-au strâns pierderile...
Eu, Carol, Beth... dar tu n-ai nimic.
Toţi am suferit.
Jucându-te de-a gospodina şi purtându-te ca o matcă,
stabilind reguli pentru toată lumea, excluzându-te pe tine.
Ştii ce? Dă-i drumul.
Du-te acolo şi spune-i fetiţei
că totul o să fie bine, la fel cum e pentru tine.
Va avea un soţ, fiu, copil, prieten.
Trebuie doar să privească partea bună a lucrurilor.
Mamei i-ar fi ruşine să afle că a crescut o asemenea laşă.
- Dar tata, Beth? - Nu ştie.
- Ne-a pus să aşteptăm un antidot. - Ştie că a greşit.
A recunoscut vreodată că a greşit?
Le spune celor din grupul lui Rick doar ce vor să audă.
Şi Jimmy?
Am avut o relaţie de trei luni şi acum sunt căsătorită cu el?
Şi eu? Ai putea să-mi faci asta? Nu mai suport o altă înmormântare.
N-ai cum să o eviţi.
Pentru ce mai aşteptăm?
- Ar trebui să o facem amândouă. - Ce?
În acelaşi timp. Să ne ajutăm.
- Nu. - E greu să o faci.
- Nimeni nu vrea, dar... - Nu, te rog să nu o faci.
- O putem face în linişte, uşor. - Nu mai vorbi aşa.
E alegerea noastră şi totul se va termina.
Sau vom fi forţate să o facem când casa şi ferma vor fi invadate.
- Nu ne poate proteja nimeni. - Nu e adevărat.
Cine o va face, Glenn? Am auzit ce s-a întâmplat.
Rick îşi va salva familia şi pe ceilalţi.
Noi suntem singure. Eu, tu şi Patricia.
Doar cu tata şi Jimmy împotriva unei lumi pline de creaturile alea.
Nu vreau să fiu mătrăşită.
Vreau să mor...
în patul ăsta, diseară... cu tine alături de mine.
Te rog.
În regulă.
Vrei să guşti?
Rahat.
Bună.
- Nu o poţi păzi încontinuu. - Nu o pot lăsa singură.
Va trebui. Eşti extenuată. Ia o gură de aer. Stau eu cu ea.
Du-te. Spală-te şi mănâncă ceva.
Mă descurc.
Bine.
- Mulţumesc - În regulă.
Nu vrei să-mi spui nimic?
Asta e ceea ce vrei?
Durerea nu dispare. Trebuie să o ţii în tine.
La naiba.
Unde naiba crezi că te duci?
Ce ai vrea să fac? Te rog, lasă-mă să plec, omule.
Pentru asta aţi venit.
- Nu o să spun nimănui nimic. - Ţine-ţi gura.
Vrei să stai aici?
Să-l ajuţi pe tipul care a vrut să-ţi crape capul?
Sunt zece zombi acolo. Crezi că-i poţi termina pe toţi?
Nu ne văd. Putem pleca.
Cum vrei tu! Dar dă-mi o armă.
O să te ajut, o să-ţi dovedesc.
- Sunt sigur că pot. - Să mergem.
- Ce? - El ţi-a făcut asta.
- Plecăm - Mulţumesc.
Rick... nu, omule. Întoarce-te, omule.
Beth?
Maggie?
E acolo. Am auzit cum a spart o sticlă.
Eşti bine, Beth?
Nu o face, Beth. Deschide, te rog.
Am lăsat-o cu Andrea.
- Unde e cheia? - Nu ştiu.
Beth, dragă, deschide uşa, te rog. Nu sunt supărată, Beth.
Maggie.
Aşteaptă.
- Îmi pare rău. - Nu-i nimic.
Stai acolo.
Îţi place?
Shane! Fugi!
Du-te la uşa din spate! Haide!
Haide, sari!
Dă-i drumul, omule! Haide!
La naiba, da!
- Ai văzut? Ai văzut ce am făcut? - Continuă să conduci.
- Unde ai fost? - Am auzit. E bine?
Ar fi, dacă ai fi stat cu ea. Unde ai fost?
- Cât de rău este? - Rana n-a fost adâncă.
Vrea să trăiască. A decis ce vrea să facă.
- A încercat să se sinucidă. - Nu, n-a vrut.
- Tata îi coase rana acum. - Va trăi.
Stai departe de ea. Departe de amândouă.
Să nu îndrăzneşti să mai pui piciorul în casa asta.
Nu o să-ţi spun că are dreptate, dar Beth a făcut alegerea.
Vrea să trăiască şi acum ştie asta... Câteodată trebuie să sari calul.
Ca să mă omori, va trebui să încerci cu ceva mai bun decât o cheie.
Probabil că va trebui să-l omorâm pe acel puşti,
dar o să mă gândesc la noapte.
Nu poţi omorî pe cineva atât de uşor.
Doar ştii asta.
E soţia mea...
fiul meu şi copilaşul meu.
Dacă vrei să rămâi cu noi,
trebuie să mă urmezi şi să ai încredere în mine.
E timpul să te întorci.
Traducere de: Ionuţ666 şi Felixuca www.niftyteam.ro
Sincronizare DVDRip: Florin C, titrări.ro