David Robert Jones. Han er forsker.
Tidligere:
- Jeg har aldrig mødt dig. - Men jeg har mødt dig.
Du åbnede en portal. Jeg lukkede den.
God historie, men jeg er stadig hel.
Jeg skal tale med Nina Sharp.
Olivia har fået cortexifan. Den kemiske analyse lyver ikke.
- Alle 20 ampuller. - Det her er ikke cortexifan.
Jeg kender følelsen af at ønske sin elskede tilbage.
- Jeg gør det ikke mod hende. - Det tror jeg.
Også selvom det er ubevist.
Kvinden, der kom lige før, så høj, blond.
Hende har jeg ikke set.
Området bliver afsøgt. Alle trafikkameraer tjekkes.
Nina må stå bag Olivias forsvinden. FBI skal nok få hende i tale.
- Benægter hun ikke alt? - Indtil videre.
Men hvis hun ved, hvor Olivia er...
Held og lykke med at knække hende.
- Hvad er det, du leder efter? - Hvis Olivia har fået cortexifan...
... så skete det nok mens hun var alene og sårbar.
Tror du, hun blev overvåget?
Og hendes underlige adfærd skyldes dette stof?
- Det er Walters teori. - At du projekterer din Olivia.
Så hun får din Olivias minder og personlighed.
- Er det relevant lige nu? - Ja. Hun er min makker.
Tænk på konsekvenserne, hvis det er sandt.
Ubevist eller ej, så berøver du hende hendes identitet. Hendes liv.
Hun er ikke din Olivia, Peter.
- Og hvad nu, hvis hun er? - Det ved du godt er umuligt.
Men du lod hende fortsætte på sagen -
- velvidende at hun var under din indflydelse.
Du satte vel ikke hendes sikkerhed over styr af personlige årsager?
- Ignorerer du mig? - Nej.
Trådløst netværk. Modtageren kan være hvor som helst.
- Hvad er det? - En hukommelseschip.
Disse kameraer gemmer løbende et billede med en levetid på en time.
Hun har ikke været her hele dagen, så der er nok ikke noget brugbart.
- Teknikerne kan se på det. - De finder ikke noget.
Men det gør Walter og jeg måske. Du tager dig af Nina.
- Du skal måske gøre det umulige. - Hvilket?
At få hende i tale.
Det var mig. Hun lignede mig på en prik.
Så vi talte ikke sammen på dit kontor?
Du kom ikke forbi, da jeg var syg?
Desværre, gid det var så vel. Jeg har været bekymret for dig.
Han har endnu ikke sagt, hvad han er ude efter.
Olivia Dunham.
Jeg har ventet så længe på at møde dig.
Vi har faktisk allerede mødt hinanden.
Jeg er desværre ikke med.
Jeg så dig dø. Jeg ser frem til næste gang.
- Forvirring kan være en bivirkning. - Jeg er selv en smule forvirret.
Hun er ikke den første, som siger det til mig.
- Bivirkning fra hvad? - Nej, det ved du jo ikke.
Men du har nok mærket virkningen. Din migræne.
- Hvad fanden har du gjort? - Intet...
... som du ikke allerede har været udsat for.
Men dengang var du kun et barn.
Bishops notater fra forsøgene er tydelige.
Emnernes evner blev udløst af stærke følelser.
Lad os prøve det.
Alle rejser begynder med et første skridt.
Jones, lad hende være.
Altid den beskyttende mor.
Hvad laver du?
Lad være.
Hold op, Jones!
Ja, det her vil virke helt fint.
- Har I fundet ham? - Nej.
Ved vi, hvorfor han ikke udførte sin ordre -
- og ikke slettede sporene efter Peter Bishop?
Det kan kun September svare på.
Samt om han er ansvarlig for Peters tilbagevenden.
September har hjulpet drengen trods alle advarsler.
Han har fået samtlige chancer.
- Hvordan skal vi fortsætte? - Vi venter.
Han dukker op igen.
Og når han gør, bliver han stillet til ansvar.
Har de fundet hende?
- Sæt dig ned, Nina. - Fortæl mig det, Philip.
- Ved du, om hun er uskadt? - Gør du?
Hvordan kan du spørge mig om det?
Jeg opfostrede Olivia som var hun min egen.
Sæt dig ned.
Phillip, du kender mig. Tror du virkelig -
- at jeg har givet Olivia cortexifan?
At jeg er indblandet i hendes forsvinden?
Jeg ønsker at tro på dig, Nina.
Hvis du virkelig holder af Olivia, så samarbejd.
Jo mere du siger, des hurtigere finder vi hende.
Jeg har jo allerede fortalt dig alt.
Jeg burde hjælpe med eftersøgningen -
- i stedet for at sidde her i en dum celle.
Hvornår var du sidst i Massive Dynamic's A-anlæg?
- I går sammen med agent Lee. - Og før da?
Som jeg har sagt, har jeg ikke været der i årevis.
Ifølge loggen har du været der to gange inden for tre måneder.
Det passer ikke. Loggen er forfalsket.
Øjenvidner så dig gå derind.
Vi har vidneerklæringer fra dine egne sikkerhedsfolk.
Det må have været en formskifter.
Havde det været en formskifter, havde du været død.
Hvad gør du ved Olivia?
Jeg kan se, hvor det fører hen. I har allerede dømt mig.
Jeg siger ikke mere uden min advokat.
Som du vil.
Hvad håber du at finde på den chip?
Kameraet overskriver de gamle billeder hver time.
Jeg håber, jeg kan genskabe de overskrevne billeder.
- Chancen er minimal. - Tak for opmuntringen.
Jeg skulle ikke have ladet hende gå. Og slet ikke dig.
Jeg advarede dig mod at bukke under for fristelsen.
Uagtet Olivias synlige bevidsthed, så er hun ikke den, du tror.
- Det ved du ikke. - Men havde jeg stoppet hende...
... så var hun ikke blevet taget.
Og vi havde ikke famlet i mørke -
- og sat vores lid til en palimpsest og en chip.
Nu skal vi bare finde Olivia. Alt andet kan vente.
Hvad er "en palimpsest"?
En side fra en skriftrulle eller bog, hvor skriften er fjernet -
- så den kan genbruges.
Som når man overskriver et gammelt videobånd?
Præcis. Og de gamle informationer siver igennem...
Vent lidt. Jeg har noget.
- Forøg den magnetiske kontrast. - Tak.
Olivia. Hvad så nu?
Nu graver vi dybere, og prøver at finde den ansvarlige.
- Kom så. - Hvor fører I mig hen?
Gør det nu ikke sværere end højst nødvendigt.
I har mig. I vinder. Lad Nina være.
Det kan jeg da ikke.
Alle heste behøver en gulerod.
Alle mus et stykke ost.
Incitament, agent Dunham.
Alle skabninger behøver incitament til at udføre en opgave.
Skal vi lige give dig en bedre udsigt?
Jeg vil give dig en række opgaver.
Den første her kan godt tage lidt tid.
- Du skal... - Det ved jeg godt.
Jeg skal tænde pærerne med mine tanker. Vi har gjort det før.
Du ville aktivere min evne til at krydse univers.
Men det kan du jo selv, så hvad er det her...
Hvad du end ved, eller tror, du ved, om dine evner...
Så kan jeg forsikre dig om, at dit potentiale er langt større.
Gør ikke, hvad han siger! Uanset hvad der sker!
Okay, skal vi begynde?
Siden du mener at have gjort det før...
... så burde det ikke være svært at tænde pærerne.
Det her vil måske hjælpe dig i gang.
Dit dumme svin!
Spild ikke alle de følelser på mig. Tænd pærerne.
Jeg kan ikke.
- Lad hende være! - Med glæde.
Du ved, hvad du skal. Bare en pære.
Så behøver vi ikke gøre hende fortræd mere.
Jeg kan ikke. Vil du ikke nok holde op?
Jeg er for træt lige nu. Jeg har brug for at hvile mig.
Udmærket.
Du får lov til at hvile dig.
Vi prøver igen... om en time.
- Vent. Stop. - Hvad kan du se?
Ikke noget, men jeg skal tisse, og jeg vil ikke misse noget.
- Sådan har jeg haft det i 10 min. - Vi er snart færdige.
Vi kan ikke grave dybere...
Øjeblik. Hvis jeg justerer billedet...
Det ligner en person.
Halløj. Kan computeren fortælle os, hvem han er?
Jeg sender billedet til FBI. De kan krydstjekke med Interpol.
- Han arbejder for heksen Nina. - Jeg tænker mere på Ninas chef.
Hvorfor skulle Nina give Olivia cortexifan?
Den eneste, der har gjort det i min tidslinje, er David Robert Jones.
Han prøver måske at aktivere Olivia igen.
Vi fandt aldrig ud af hvorfor. Men grunden er måske den samme.
Ja. Hans mål er det samme.
Hvad ved du om David Robert Jones?
- Hvad ved du om Olivia? - Hun har brug for dig.
- Han er blevet skudt. - Der er ikke noget udgangshul.
- Kuglen sidder stadig i ham. - Pulsen er svag.
Ingen åndedrætslyd i venstre side. Lungen må være klappet sammen.
Hvis han da har lunger. Er hans fysiologi overhovedet som vores?
Det er den. Det sagde du i min tidslinje.
- Så må det være rigtigt. - Skal jeg ringe 112?
Han har bedre chancer her.
Vi skal have kuglen ud og lungen pustet op.
Observatører viser sig kun ved vigtige hændelser.
- Hvem kan have skudt ham? - Uanset, så er budskabet vigtigt.
"Hun har brug for dig". Han talte om Olivia.
- De er ved at søge på billedet. - Hvor længe tager det?
Det ved jeg ikke. Billedet er yderst utydeligt.
- Tror du, vi får Nina i tale? - Jeg tør ikke satse på det.
Hendes advokat er her. Der skal nærmest et mirakel til.
- Jeg er virkelig ked af det her. - Det er ikke din skyld.
Jeg kender Jones. Jeg ved, hvad han er i stand til.
William fyrede ham, fordi den var helt gal.
- Du må ikke give efter. - Så torturerer han dig.
Det vil jeg ikke tillade.
Du må hjælpe med at aktivere mig.
Cortexifan er baseret på følelser. For mig var det frygt.
Jeg frygtede for dem jeg elskede.
Det udnytter Jones til at få adgang til min evne.
Men der er sket noget. På grund af cortexifanen -
- er der visse områder af vores forhold jeg ikke kan huske.
Det er væk. Uden den forbindelse kan jeg ikke gøre, som han ønsker.
- Det vil ikke virke. - Jeg er ikke med.
Kan du ikke huske vores liv sammen?
Jeg kan huske det, men...
Du skal bare hjælpe mig med at føle det.
Hjælp mig med at huske detaljerne.
Det, vi betød for hinanden. Kan du fortælle mig en historie?
Måske om den dag, hvor Rachel og jeg flyttede ind.
En socialarbejder kørte med jer i toget fra Jacksonville.
Jeg hentede jer på Penn Station.
Kan du virkelig ikke huske det?
Jeg kan vist huske toget, men...
Bare fortsæt.
Jeg tog jer med hjem til vores hus i Catskills.
Jeg kunne ikke sove den nat. Du kom op til mit værelse.
Du sad hos mig -
- men jeg kan ikke huske, hvad vi talte om.
Du var bange.
Du havde været meget igennem, og du kendte mig knap nok.
Jeg kaldte dig "fru Sharp".
Ja, det er sandt.
Og jeg fortalte dig, at du ikke skulle være bange.
Vi var en familie nu.
Hvad der end måtte ske, så havde vi hinanden.
Og alt nok skulle gå.
Og jeg kyssede dig på panden. Jeg kyssede dig godnat.
Og du kaldte mig Nina.
Det var første gang, du kaldte mig det.
Jeg kan kun huske smådele.
Brudstykker.
Det er som at kigge i et fotoalbum fra en andens liv.
Det her virker ikke.
Jeg vil ikke have dem til at gøre dig fortræd, men...
Den eneste, det har virket med, er Peter.
Peter Bishop?
Cortexifanen, mine evner...
Det har kun virket, når jeg har været sammen med ham.
- Nina, er du okay? - Det ved jeg ikke.
- Vi har brug for hjælp. - Træd tilbage.
- Hvad er der? - Hun har brug for lægehjælp.
Hvis hun dør, har din chef ikke noget at forhandle med.
Kom med båren.
- Nå? - Jeg har fundet fejlen.
Hun kan ikke aktiveres uden Peter Bishop.
Jeg fornemmede lidt, at han betød problemer.
Jeg lovede Dunham ikke at sige noget, men...
Den mand besøgte Olivia for flere uger siden.
I operahuset i Brooklyn.
- Hvad ville han? - Advare hende.
Han havde set samtlige fremtider.
Og i alle sammen ville Olivia dø.
Peter, du sagde, han eksisterer hinsides tiden.
Hvad nu hvis han, i operahuset for flere uger siden, -
- talte om det her?
Hvis han kendte til det, kan han så vide, hvor hun er?
- Det kan han vel. - Ved du, hvornår han vågner?
Jeg har gjort, hvad jeg kunne.
Men han er gået i septisk shock. Alle hans organer svigter.
Ingen kan gøre noget for ham nu.
Vi har fundet manden fra Olivias lejlighed.
Leland Spivey. Sidst kendte adresse i Deerfield.
- Jeg sender SWAT. - Han er der ikke.
Han døde i en bilulykke for tre år siden.
- Hvordan var han så hos Olivia? - Det ved jeg ikke.
Hvis Jones kan krydse side, så henter han måske folk herover.
- Så det er Spiveys dobbeltgænger? - Lige meget. Sporet er dødt.
Vi finder kun Olivia gennem ham.
- Men han er jo døende. - Men ikke død.
Hans hjerne fungerer.
- Du foreslår vel ikke... - Hvorfor ikke?
- Han vil ind i hans tanker. - Er det muligt?
Du ved, at vi ikke finder Olivia på anden vis.
Hans hjerne kan fungere på måder, vi kun kan gisne om.
Hvis han dør, mens du er i hans tanker, kan du også dø.
Kan du gøre det?
- Ja. - Godt. Så lad os komme i gang.
Okay, Peter, så er det nu.
Tidernes begyndelse.
Jeg har været så privilegeret at kunne overvære det.
Ligesom jeg er privilegeret ved at kunne overvære mit endelige.
- Ved du, at du er døende? - Ja. Jeg blev skudt.
- Af hvem? - Det er ikke relevant.
Ja, Olivia... Du sagde, hun har brug for min hjælp.
- Ved du, hvor hun er? - Det er heller ikke relevant.
Ikke endnu. Jeg har ikke langt igen.
Der er meget, du skal forstå, før jeg dør.
Hvem... eller hvad er du?
Jeg bliver kaldt "September".
Det er en betegnelse, som gives til dem på forskningsholdet.
Videnskabsfolk?
- Hvorfra? - Mere passende: Fra hvornår?
Vi er jer.
Vi er mennesker.
Mange generationer efter din tid.
Vi er en af menneskehedens utallige fremtider.
Vores teknologi gør det muligt at rejse hinsides tiden -
- så vi kan iagttage begyndelsen.
Men du har gjort meget mere end at iagttage.
Ja.
Jeg forsøgte at rette min fejl.
Hvilken fejl?
- Er det... - Din rigtige far.
I gang med kuren, som ville have reddet dig.
- Hvad laver du her? - Tilgiv mig, dr. Bishop.
Jeg ville ikke forstyrre dig. Jeg er en beundrer.
Din far fandt kuren -
- men mit begær efter at overvære det -
- distraherede ham, så han ikke så det.
Det ved jeg allerede. Walter fortalte mig det.
Men hvad lavede du der?
Det var vigtigt.
Du er vigtig.
Derfor kunne jeg ikke lade dig drukne i søen.
Derfor var det nødvendigt at lade den anden Bishop helbrede dig.
På trods af mine anstrengelser -
- blev tidslinjen kun yderligere korrupt.
Krigen mellem universerne ændrede skæbner markant.
Et barn blev til, som ikke skulle have været det.
- Hvilket barn? - Din søn.
Henry.
Min hvad?
Han blev født af den forkerte Olivia Dunham.
Grundet en række hændelser, som aldrig skulle være sket.
Det ville have ændret alt, hvad der lå forud.
Henry.
- Jeg har en søn. - Havde.
Da du ofrede dig ved at gå ind i maskinen -
- var du ikke den eneste, som ophørte med at eksistere.
Det samme gjorde han.
På daværende tidspunkt troede jeg, det var slut.
Jeg kan ikke forklare det -
- men jeg tog tydeligvis fejl.
Du er vendt tilbage. I fysisk form.
Det vil vel give dig chancen for -
- at rette op på tingene. Hun er den rette.
Den Olivia Dunham, som du skulle dele fremtid med.
Det må ske.
Og alt vil være, som det var meningen.
Du må finde en måde...
De kommer. Du skal gå nu.
Hvad sker der?
Tiden er knap. Du skal gøre noget for mig.
Ikke før du siger, hvor jeg kan finde Olivia...
- Du skal blot tage hjem. - Det ved jeg.
Til min tidslinje. Jeg taler om Olivia fra denne tidslinje.
- Hun er i fare. - Tag hjem.
- Hvad sker der? - Det ved jeg ikke.
Pulsen røg i vejret.
Peter, fik du kontakt? Kunne han fortælle, hvor Olivia er?
Giv mig 30 mg propafenone.
Hvad pokker skete der lige?
Hvordan kunne bordet vælte sig selv?
En døende mand forsvandt sporløst, og du undrer dig over bordet?
Han stoppede pludselig op. Han sagde: De kommer.
- Og så blev jeg hevet ud. - Jeg har ikke hevet i noget.
Det må have været dem. Dem, som kom.
- Kunne han ikke fortælle andet? - Nej.
Han sagde kun, jeg skulle hjem til min tidslinje, min Olivia.
Din Olivia, vores Olivia. Skelner du mellem dem nu?
Så er vi ikke videre. Nina er vores eneste spor.
Hun har kølet af længe nok. Lad os se, om hun vil tale.
Du prøvede, Peter.
Det var et tappert forsøg.
Du er meget heldig, at du overlevede.
Tænk, hvis observatøren var forsvundet -
- mens din bevidsthed var inde i hans hjerne.
Han eksisterede hinsides tiden.
Han kunne have hjulpet mig med at finde Olivia.
Han blev ved med at sige, at jeg skulle hjem.
Hvad nu, hvis han mente det bogstaveligt?
Hjem til mit hus.
Skulle hun vente der efter at have været bortført?
Det giver vel ligeså meget mening som alt andet.
- Det giver slet ingen mening. - Jeg er nødt til at undersøge det.
Måske er der noget, som kan føre mig på sporet.
Jeg ringer, hvis jeg finder noget.
Olivia?
Olivia! Er du her?
Hvor er hun?
Jeg spurgte dig om noget.
Hallo?
- Har de gjort dig fortræd? - Nej.
Pænt af dig at kigge forbi, Bishop.
Som du nok har indset nu, blev I overvåget.
Hvis jeg hørte rigtigt -
- så mener du, han kan fremkalde en følelsesmæssig reaktion.
Så lad os prøve.
Medmindre jeg hørte forkert, naturligvis.
Jeg finder din stilhed lovende.
- Gør det ikke. - Du skal, desværre.
Ellers vil Leland skære lunser af din ven.
Fremragende. Jeg vidste, du havde det i dig.
Imponerende.
- Hvad er det, du gør, Olivia? - Jeg gør, som du ønskede.
- Olivia, nej! - Du er ikke Nina.
- Hvad? - Da jeg fik hue på...
Sagde du, jeg var vokset fra at kalde dig fru Sharp.
Det var første gang, jeg kaldte dig Nina.
Få hende ud herfra.
- Peter? - Hvordan gjorde du det?
Hvordan vidste du, hvordan du skulle gøre?
Jeg kan bare huske, jeg gjorde det som lille.
Jeg tænkte, at jeg skulle bruge dig for at gøre det igen.
Kom.
Vi må hellere komme væk. Vær flink og hold dem beskæftiget.
Jeg har dig. Du klarer det.
- Op med jer. Begge to! - Hun har kramper!
Op med jer!
Træd venligst til side.
Damerne først.
Jones, rør dig ikke!
Du fremførte lidt af en forestilling, miss Dunham.
Din kærlighed til den mand må være ret intens.
Gå væk fra portalen.
Farvel, indtil videre, agent Dunham.
Der er visse fordele -
- ved at ens krop er blevet skilt ad og samlet på atomniveau.
Peter, så du det...
Jeg har dig.
Lad os få dig væk herfra.
Ja, Plainfield Memorial. Sig, hun har brug for diazepam.
- Der er en ambulance på vej. - Jeg har det bedre nu.
Energiudbruddet tog vel bare hårdt på mig.
Måske.
Ellers også var det mig.
Ved at være nær dig, som Walter sagde.
Walter har ikke altid ret.
Det har jeg heller ikke.
Der på tanken, lige før de tog dig, -
- var du klar til at tage med mig hjem.
Og jeg tænkte, det var i orden.
Men det var det ikke.
Det var en fejl.
En, jeg havde lovet mig selv aldrig at begå igen.
- Det er ikke det samme... - Jeg så hende.
Min Olivia. Hende, jeg skal være sammen med.
Jeg forstår heller ikke, hvad der sker med mig -
- men hvis du ser på mig, hvis du ser mig i øjnene -
- så kan du se, at jeg er hende.
Nej. Du har hendes minder.
Eller du har mine minder af hende. Jeg ved det ikke.
Men da jeg så dig i øjnene, så jeg det, jeg ønskede.
Jeg ved, hun er derude.
Min Olivia i min tidslinje.
Hvor hun venter på mig. Det lod jeg mig selv glemme.
Jeg sørger for, at Walter bringer det i orden -
- så du får dit liv tilbage. Lige nu bør jeg holde mig væk.
Jeg er forelsket i dig. Det kan jeg ikke slukke for.
Jeg vil ikke miste dig.
- Hvor skal du hen? - Hjem.
Jeg skal hjem.