Sper că lui Tad îi place somonul.
E riscant să serveşti peşte
cuiva care cinează pentru prima dată cu familia Dunphy.
Ar trebui să punem la marinat nişte carne ca rezervă.
Eu zic că cineva s-a îndrăgostit.
În primul rând, nu m-aş vedea niciodată cu un eventual client.
Asta e în primul rând?
În al doilea rând, trebuie să iasă bine, ca să mă facă agentul lui imobiliar.
Tipul învârte proprietăţile ca pe figuranţii dintr-un film cu bătăi.
Deci vrei să-l linguşeşti pentru banii lui?
Nu doar pentru asta, îmi şi place de el.
Călătoreşte în toată lumea ca să facă opere de caritate,
căţărări pe stânci, pilotează avioane...
- Cum de are timp pentru toate astea? - A divorţat, aşa că i s-a deschis viaţa.
Omul trăieşte un adevărat vis.
Visul lui, adică.
Nu visul meu. Eu îmi trăiesc propriul vis.
- Tu eşti visul meu. - Poţi să încetezi.
Nu vreau să fac asta.
Haley a devenit puţin creativă cu o cerere de înscriere la facultate
şi s-a trecut drept "o soră mare".
- Practic, sunt o soră mai mare. - A scris-o cu litere mari.
Ceea ce are logică, pentru că aşa şi era.
- Eu şi Claire am sfătuit-o... - M-au forţat.
Să se ofere voluntară pentru organizaţie.
Nici c-am putea fi mai mândri.
Ba am putea... puţin.
Tată?
Ai lăsat cumva din întâmplare cartea cu glume despre avocaţi în sufragerie?
Îţi spun dacă-mi răspunzi la întrebarea asta:
Care-i diferenţa dintre un somn şi un avocat?
Nu ştiu, care e?
Unul stă la fundul apei şi se hrăneşte din noroi,
iar celălalt e un peşte.
Cina e servită! Haideţi!
Casa noastră e fumigată, aşa că Jay şi Gloria ne-au invitat la ei.
Abia aştept să petrec 72 de ore cu ea.
Nu prea avem ocazia să petrecem timp împreună,
aşa că ştiu că o să fim ca...
- Fred şi Ginger? - Cine?
Seară de film!
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc & Cookie
Comentarii pe www.tvblog.ro
Tad, vinul ăsta e fantastic!
Dacă staţi o săptămână în Mendoza,
o să găsiţi mai bine de zece producători de Malbec
care o să facă de ruşine vinurile Bordeaux.
Îmi cer scuze. Ar trebui să aibă un avertisment.
"Ar putea provoca pretenţii."
Tu ar trebui să ai un avertisment. "Ar putea fi fascinant."
- Scuze! - Doamne!
E a noua oară când iese şurubul ăsta.
Ştii ce? Îmi trebuie şurubelniţa unghiulară.
Am lăsat-o în birou.
O păstrez acolo ca să pot lucra la pancarte.
Imediat ce scot la vânzare o casă, trebuie să pun şi bannerul cu "Vândut".
A doua zi, o iau de la capăt.
- "De vânzare, vândut." - Eşti un vânzător excelent.
- Am înţeles. - "De vânzare, vândut."
Trebuie să mă duc s-o trimit acasă pe dădacă.
Fosta nevastă mi-a luat 50% din lucruri şi mi-a lăsat 100% din copii.
- Sunt grozavi. - Mulţumesc că ai venit.
Mulţumesc, Phil, pentru somon, friptura de porc, pui şi crevete.
A fost delicios. Tipul ăsta e norocos că te are.
Mulţumesc.
În regulă.
- Îţi deschid eu. - Mulţumesc. Pa-pa!
Pa!
Ai văzut?
O strângere de mână care era să devină îmbrăţişare?
Da, am văzut-o, am trăit-o şi cred că am reuşit.
Nu, m-a sărutat pe buze.
- Un alt semn bun! - Nu e un semn bun.
- Nu ţi se pare ciudat? - Tipul bate lumea-n lung şi-n lat.
Stă cam mult în Costa Rica. Probabil aşa e obiceiul pe-acolo.
Nu ştiu ce să zic... Mi se pare că a stat cam mult.
E o cultură progresivă. Majoritatea călătoresc cu tiroliana.
Biscuiţi şi sos?
Reţeta secretă a bunicii Bitsy, pe care o ştie de la Delilah,
care a crescut-o şi a fost prietena ei cea mai bună.
Cam ca în "Culoarea sentimentelor", doar că Delilah era albă şi rasistă.
Poftă bună!
Bună dimineaţa!
- Bună, mamă! - Bună, scumpo!
Alea de unde sunt?
Credeam că a trecut sezonul crinilor.
Cunosc pe cineva. M-am gândit că mai luminează casa.
Ce frumos din partea ta!
Nu ştiam că e nevoie de mai multă lumină în casa mea.
Iat-o!
- Gloria! - Ia să-ţi fac eu părul!
Ce frumos!
Nu ştiam că părul ei are ceva.
Miroase delicios!
Dar nu mănânc nimic, iau prânzul mai devreme la serviciu.
Zău? N-am auzit ambulanţa.
E amuzant pentru că asta o să fac toată viaţa.
- Te întâlneşti cu DJ-ul cu nume comic? - Booker Bell.
- Booker Bell?
Toată lumea!
Booker Bell a fost cel mai tare DJ din istoria emisiunilor radio matinale.
Are nişte mlaştini pe care le vor dezvoltatorii imobiliari
şi vrem să-l convingem să le doneze pentru protejare.
Când făceam vânzări, pe drum, îl ascultam mereu pe Booker.
El a inventat farsele telefonice.
- Să-mi ţineţi pumnii! - Baftă, scumpule!
Booker făcea farsa, fraierul era dezorientat,
iar când nu mai rezista, îi destăinuia totul.
Ce mi-ar plăcea să-l cunosc!
Se duc la Rae's. Ar trebui să treci pe-acolo.
- Sigur i-ar plăcea să cunoască un fan. - Eu ştiu...
L-am cunoscut pe Boz Scaggs odată, dar am rămas mut în faţa lui.
O să te descurci.
- Lily, trebuie să pleci la şcoală. - Pot s-o duc eu.
Ar fi grozav.
O să am mai mult timp ca să fac curat în bucătărie.
Poate o să şterg şi praful.
Delicios, Cam.
Annie a fost extraordinară. Foarte amuzantă şi drăguţă...
- Ne-ai mai spus. - Mi-a făcut asta aseară.
Uite cum se semnează cu "A"-ul ăla cu bucle.
O s-o pun în ramă.
Am făcut asta pentru Haley acum patru ani.
Credeţi că a fost înrămat? L-a aruncat la gunoi...
După ce a scris de 30 de ori "dna Haley Jonas Brothers" pe ea.
Numai scutirea de taxe e un mare câştig bănesc.
Chiar dacă nu te interesează doar latura de mediu.
Nici nu vreau asta.
Fără mlaştini, n-ar mai fi raţe. Fără raţe, n-aş avea ce să vânez.
Avem viziuni diferite,
dar sper că vom ajunge la un numitor comun.
- Mitch. - Tată?
Trebuia să trec pe-aici ca să-l întâlnesc pe omul ăsta.
Booker Bell, sunt Boz Scaggs...
Nu! Adică Jay Pritchett. La naiba!
- Mă bucur să te cunosc. - Sunt onorat.
Eşti personalitatea mea preferată din radio din toate timpurile.
Frumos din partea ta.
Mersi că ai trecut pe-aici, tată.
- Un lucru trebuie să-ţi spun. - Ne vedem acasă.
Odată, când mergeam din Youngstown în Sugar Creek,
ai sunat un tip de la o companie care făcea cutii cu nisip pentru pisici
şi i-ai cerut să-ţi aducă 500 kg de nisip,
iar pe fundal, se auzeau leii urlând...
Am râs atât de tare, încât era să fac accident.
- Tu sau maşina? - Tot amuzant ai rămas.
Auzi, mai ţii legătura cu vechea gaşcă?
Bunica Groovy? Cosmonautul Clyde?
- Glumeşti? Eu sun gaşca. - Nu pot să cred!
O fi eu bătrân, dar mă mai pricep la boogie.
- Doamne, parcă ar fi aici! - Chiar e aici!
Cum de nu te-ai prins încă? El e ea.
Scuzaţi-mă o clipă.
- Ce faci? - Sunt fan. Am venit să-l salut.
E o întâlnire de afaceri. Ai idee cât de inoportun eşti?
Normal că nu.
Tu crezi că avocaţii nu fac decât să intre în baruri cu rabini şi urşi polari.
Cu urşi grizzly, pentru că, altfel, barmanul ar...
Tată, lucrez! Ne faci de râs pe amândoi! Pleacă!
- Nu mi-am dat seama. - Da, aşa-i.
Îmi pare rău. Pleacă!
- Unde mi-e fanul? - A plecat. Am scăpat eu de el.
- Îmi cer scuze că te-a atacat aşa. - M-a atacat?
Nu mă deranjează o mică flecăreală cu un fan.
Credeam că, dacă tot e o întâlnire de afaceri...
Şi ai crezut că, dacă stau cu cineva care mă face să mă simt bine, deranjează?
Relaţia dintre mine şi tata e destul de tensionată.
Stau la el acasă...
Deci ai alungat un om care te-a primit în casa lui.
Am impresia că te pierd. Pot să vorbesc cu Bunica Groovy?
Scumpo, am ajuns!
- Nu te aşteptam aşa devreme. - Ce? Tu?
- Uite cine a venit să repare masa. - Aveam ceva timp liber.
Am zis să vin cu unealta de care avea nevoie soţia ta.
- Ce om! - A adus şi nişte vin.
Mi-aţi spus că vă place şi tot aveam nişte sticle în plus...
Da' ştii cum s-o cucereşti!
N-am venit doar să repar masa şi să-ţi îmbăt soţia.
Am decis să-ţi dau spre vânzare proprietatea Sycamore.
- Serios? Grozav! - Vino la cină diseară.
O să stabilim atunci detaliile. O să fie un singur antreu.
- Claire, vino şi tu. - Nu, dacă e vorba de afaceri...
- Insist. - I-auzi, insistă.
- Vom veni. - La 19:00 e bine?
- E grozav. - Bun.
Nu trebuie să mă conduci.
Că bine zici!
Am pus mâna pe Sycamore,
o casă care se vinde singură şi îmi dă mie comisionul.
- Cum de nu te deranjează? - Claire, e o expresie.
Este şi de treabă. Inspecţii, evaluări...
Mi-a adus vin şi şi-a dat jos tricoul când tu nu erai aici!
Ne-a adus nouă vin şi nu arată deloc curat locul ăla.
- Mă mir că şi-a păstrat pantalonii. - Îmi dau seama ce se întâmplă.
Eşti atât de concentrat pe proprietăţile lui,
încât nu mai vezi ce se întâmplă în faţa ta.
Acum, văd ce se întâmplă.
- Ce? - Vino încoace, frumoaso.
Să ştii că eşti frumoasă. Nu ţi-o spun suficient de des.
Aseară, când te-ai machiat, nu mai puteam de bucurie.
Dumnezeule!
Ai impresia că inventez asta ca să am parte de atenţie?
Îţi dai seama ce insultător e?
- Ce faci? - Îmi ajut surioara cu temele.
Pare... răutăcios.
Annie, ea e Alex, cealaltă soră despre care îţi povesteam.
Bună! Mă bucur să te cunosc.
Dacă vrei să înveţi ceva, corectează punctele de la 7 la 10.
Patul ăsta are standarde mai înalte decât patul celălalt.
Eu mă duc să-mi mai pun limonadă.
Cred că sora ta e supărată pe sora noastră.
Ne-am întors!
Aţi sosit! Văd că "prânz şi apoi, acasă"
are diferite conotaţii, în funcţie de om.
Am avut o zi ca între fete. Lily, vino!
- Arată-i lui tati ce-am cumpărat! - Geci la fel!
Parcă ea ar fi puiul de leopard, iar eu, mama.
Sau întâmplarea a făcut să aibă două geci, una mare şi una mică.
Ce s-a întâmplat aici? Unde mi-e ceaiul?
E în sertarul ăsta.
Drept mulţumire, mi-am făcut timp să-ţi rearanjez bucătăria
într-o ordine mai logică.
Pentru cine?
Pentru toată lumea. Există o logică acum.
Uite: ceai, cană, ibric. Cu plăcere.
Nu ţi-am mulţumit.
- Nici nu-i nevoie. - Nici n-o voi face!
Cam, baia noastră comună nu-i locul potrivit
ca să aplanezi conflictul din casă.
Eu sunt un copil al divorţului.
Soluţionarea conflictelor a devenit specialitatea mea.
Cheia e să spui o poveste personală, care se aplică situaţiei lor,
chit că trebuie să inventezi una.
Aşa, aud exact ceea ce simt nevoia să audă.
Îmi cer scuze. Ai dreptate.
Nu... Îmi pare rău că mi-am ieşit din fire.
Doar că am probleme cu o fată care-mi place, Danielle.
A venit la mine zilele trecute, iar Stella era călare pe ea,
iar eu am devenit gelos, ceea ce e o nebunie, nu?
Stella se juca cu ea numai fiindcă era o persoană nouă.
Manny, am impresia să Danielle încerca să se bage între tine şi căţeaua ta,
iar aşa ceva, nu se face.
Fata aia pare imatură, iar tu poţi mai mult de-atât.
Scuze că sunt aşa tăios, dar şi eu am o problemă acum.
Fruntea sus!
E posibil ca tehnica să mai des greş,
dar e de ajuns ca un singur peşte să multe momeala.
Cine-i această Danielle?
E partenera mea de studiu la ora de istorie
şi împărţim acelaşi caiet.
Notiţele ei sunt foarte confuze, aşa că eu i le ordonez.
În loc să-mi mulţumească fiindcă-i uşurez viaţa,
ea s-a supărat, crezând c-o judec.
Fata asta e problematică, Manny. Stai departe de ea!
Bună! Noi suntem Phil şi Claire.
Bună, eu sunt Tony. Poftiţi. Îl chem imediat pe tata.
- Bine. - Grozav, mulţumim!
Nu-mi place cum se uita puştiul ăla la tine.
Nu suntem prieteni acum.
Am venit aici doar ca să vărs bani în fondul de facultate.
Claire, dacă Tad face o singură mişcare la tine,
îi tăbăcesc fundul.
Pe bune? Eu credeam că egoul meu se umfla-n pene.
Până acum, da, dar ia la cunoştinţă că-s gata să-i tăbăcesc fundul.
Salutare!
- Bună! - Salut! Ce mai faci?
- Bine! - Mă bucur să te văd.
Bună! E de ajuns.
Îmi place casa! Tu ai rearanjat-o?
De fapt, fosta mea soţie.
Avea o pasiune pentru arhitectura modernă
şi, cel puţin, un arhitect modern.
Posibil ca asta să fie următoarea proprietate pe care-o vinzi.
Serios? Îmi place că spaţiul e deschis.
- Te superi dacă arunc o privire? - Chiar te rog.
Tad, dacă nu mai ai nevoie de ajutor cu copiii, eu plec.
- Mulţumesc mult, Ellen! - Cu plăcere.
Ne vedem mai târziu.
Am vizionat casa asta acum opt ani. Înainte, era un perete aici, nu?
Da, spaţiul ăsta era acoperit.
Sunt atent la detalii. Nu-mi scapă nimic.
- Bună! - Bună! Ce faci?
Bine, Tad. Tu?
- Pa, tati. - Pa,scumpo.
- Pa, tată. - Distracţie plăcută!
Bine, ne vedem mai târziu. Să mergem, copii!
Scările astea erau din tec, nu?
- Se pricepe! - Da, de minune.
- Are mintea ascuţită. - Mi-am uitat geanta!
Faci la fel de fiecare dată.
Da! Nu ratez mare lucru.
Vai, îmi cer scuze! Încercai să citeşti?
Tu eşti cea care încearcă să citească.
Doamne! Nu-s chiar aşa de proastă!
- Haley, tu te crezi cea mai deşteaptă! - Nu mă mai judeca mereu!
Ajunge! Încetaţi!
M-am săturat să vă aud certându-vă mereu!
Tu eşti o soră mai mare rea, iar tu, o soră mai mică tot rea!
Şi amândouă sunteţi surori mai mari rele pentru mine.
Fiţi mai "normalice"!
Nu l-am mai văzut niciodată aşa.
Ce-i drept, îl cam neglijăm.
Şi, dacă stăm să ne gândim, e, într-un fel, sora noastră mai mică.
- Mai ştii cum îl deghizam? - Mi-e dor de "surioara" noastră.
Vă aud şi nu-mi place încotro se îndreaptă discuţia!
Tu adu rujul. Eu aduc sutienul şi mingile de tenis.
Betty Luke!
O să ard casa asta din temelie!
Unde-i răzuitoarea?
Unde-i tocătorul?
Unde-ai vrea să fie?
Da, e chiar aici, lângă răzuitoare...
Ştiu că-i greu de spus după înfăţişarea mea,
dar nu sunt o gospodină înnăscută.
Când Cam a venit şi mi-a organizat bucătăria,
m-am simţit nesigură şi am izbucnit.
La o adică, nu-s cu nimic mai presus
decât prietena nebună a lui Manny, Danielle.
Ne putem concentra pe gătit?
Tati, am uitat să-ţi dăm asta.
Seamănă cu hainele noastre.
Îmi place!
Lipsa unei mame pentru Lily a fost mereu un subiect sensibil,
iar Gloria se pricepe s-o îngrijească.
M-a cuprins gelozia.
Poate c-ar trebui să-i spun povestea asta lui Manny.
Posibil să-l ajute cu epava aia de Danielle.
Ce-ar fi să dai iar drumul la muzică? Era drăguţă.
Tată...
Nu-i nevoie să discutăm. Am întrecut limita venind acolo.
Nu se va mai întâmpla. Găseşti whiskey la bar.
- Nu, m-am gândit mult la asta. - Văd că nu te laşi păgubaş.
Am fost nepoliticos cu tine.
Bănuiesc că m-au atins toate glumele tale cu avocaţi.
Să fim sinceri, nu debordezi de mândrie că sunt avocat.
Sarcasmul e cea mai sinceră formă de flatare.
Sunt convins că nu asta-i zicala.
Manny mi-a spus o poveste despre prietena lui, Danielle.
Fătuca aia pare-a fi o pagubă la casa omului, apropo.
Dar m-a făcut să-mi dau seama că mă iau prea în serios.
Se înţelege de la sine că mereu am fost mândru de tine
şi mă laud mereu cu tine.
Când întreb: "Ce metodă de contracepţie au avocaţii?"
şi răspund: "personalităţile lor", vreau să ştii că nu mă refer la tine.
Tu n-ai nevoie de metodă de contracepţie.
Alo?
Da, Jay Pritchett la telefon.
- Poftim? Când? - Ce s-a întâmplat?
Mă sună poliţia. Mi s-a furat maşina.
Da, din 2012, de culoare cenuşie.
Nu, nu alb-argintiu, mai degrabă ceva deschis...
Nu, nu culoarea argilei!
Nici nu ştiu ce-i aia "ceaţă de coastă".
Voi treceţi acolo "cenuşiu".
Kilo? Aia nu-i maşina mea.
Da, e columbiană.
Ce legătură are asta cu... Nu, staţi că vin eu acolo.
Aşteptaţi. Ia cheile! Cred c-am nevoie de-un avocat.
Ia ghici cine a picat în plasă!
Ce tare a fost!
Luaţi un loc aici. Am un vin de Porto din 1899.
Recunosc, am dat 18,99 dolari pe el, dar e un vin de calitate.
E o seară distractivă, nu? Am servit o cină grozavă...
Da... Tad e minunat. Ştiu că ţi-am dat bătăi de cap.
Cred că trebuie să-mi cer scuze.
Nu-i nevoie să te justifici. Scuzele tale sunt suficiente.
Am omis cea mai tare parte din povestea din Costa Rica.
Când am ajuns acasă, ele puseseră stăpânire pe sufragerie, bucătărie...
Erau până şi-n mâncare şi pat.
Într-un final, după doi ani de văicăreli în faţa lui Diego,
s-a oprit şi a spus:
"Bine. Acum, observ. Chiar ai o problemă cu maimuţele."
O problemă cu maimuţele!
Da, l-am auzit de prima oară.
Poţi să-mi săruţi nevasta şi s-o duci şi-n pat,
dar n-ai voie s-o faci să râdă!
Vreau să reformulez.
Poţi să-mi săruţi nevasta,
dar numai eu am voie s-o duc în pat şi s-o fac să râdă.
Vreau să reformulez iar.
Numai eu pot să-mi bag nevasta în pat, în comă
şi s-o fac să râdă.
Îşi băgaseră nasul în toate.
Singurul lucru de care nu s-au atins au fost bananele.
Maimuţele iubesc bananele! Aşa avem toţi impresia.
Da... Hai să mergem acasă.
- Fii serios, bananele... - Trebuie să plecăm.
- Să ne punem în mişcare! - Nu, nu...
Da, dar am întârziat acasă.
Ce-ai păţit?
- Râdeai, de parcă era întrecere. - Poftim?!
El e pe locul doi. Nu încerca să mă înveseleşti.
Ştiu care-i buba! Eşti gelos!
Pe el?! Nici măcar nu-i haios!
Ce as are în mânecă? Glume răsuflate, de zece minute?
Şi merge în Costa Rica prea mult pentru gustul meu.
Vai, Doamne...
Pe bune? Tot pe seama maimuţelor te amuzi acum?
Nu! Tu mă faci peste poate de fericită acum!
Ai ieşit val-vârtej din casă şi te porţi ca un idiot.
Ţie-ţi place? Că eu nu prea mă simt în apele mele.
Îmi place la nebunie, iubire! Mă face să mă simt specială.
Uneori, zău că nu te-nţeleg!
Ştiu, e stupid, dar plăcut să ştiu că, uneori, lupţi pentru mine
şi tot ce trebuie să fac e să râd la povestea altui bărbat.
Dar nimeni nu mă face să râd ca tine.
Câtă vreme e autentic, poţi să prefaci orice de faţă cu mine,
dar nu şi râsul.
- Aş vrea să reformulez. - Bine.
Încetaţi! Lăsaţi-mă-n pace!
- Stai liniştit! - Nu te mai mişca!
Vă urăsc! Jos de pe mine!
Ce... se petrece aici?
Aţi intrat în mare încurcătură.
Haley, ţi-am spus să faci curat,
iar tu, Alex, ai cărţile împrăştiate peste tot!
Betty Luke, aşteaptă să aducă tatăl tău camera.
Imediat.
Data trecută, te-ai strâmbat şi n-a ieşit frumos poza.
Arată-ne un zâmbet frumos.
Mă bucur să te revăd, Betty Luke.
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc & Cookie