Cu câteva luni în urmă, am aflat că am o soră geamănă.
Iar ea m-a rugat să-i iau locul,
şi să păstrez secretul câtă vreme ea o caută pe adevărata noastră mamă,
şi să încerc să rămân în viaţă.
Puneţi-vă în locul meu...
Câtă vreme aţi mai juca jocul minciunii?
Anterior în The Lying Game.
Ea este Annie Sewell.
De fapt, e Rebecca acum.
Vrei să menţii trecutul în trecut?
Crezi că e posibil?
Asta îmi doresc.
Am pierdut brăţara mamei tale.
O purta în ziua în care a murit.
Te înmoi, omule.
Du-te acolo acum şi desparte-te de ea.
Maşina lipseşte, Sutton lipseşte.
Asta e maşina familiei tale, Sutton?
Să vedem ce e înăuntru.
Dan, eu am luat maşina, bine?
Nu v-am mai văzut
din Santa Barbara... Cred că au trecut 20 de ani.
- Annie, nu? - Kristin.
Am găsit asta.
Continuă să fii Sutton, sau tu urmezi.
Dumnezeule...
Şi începem.
Asta nu e bine.
Nu e bine?
Ethan, e înfricoşător.
"Continuă să fii Sutton, sau tu urmezi"?
Eu...
Trebuie să anunţăm pe cineva.
Nu trebuie să exagerăm.
Te înţeleg.
Nu aţi citit asta?
N-ar fi trebuit s-o ating. Ar putea fi o probă.
Chestia e ca persoana cea mai probabilă
care ar fi putut scrie biletul este Sutton.
Emma, asta pare
Poate a găsit un mod mai urât de a o face.
În regulă.
Trebuie să înţelegi ceva despre ea, bine?
Sutton a făcut un joc al minciunii
cu o fată transferată acum câţiva ani.
Era din est.
Se pare că nu avea faţă de Sutton
respectul pe care ea credea că-l merită.
Şi ea fură lucruri de la ea,
cum, ar fi cercei, telefon, aparatul dentar.
- Hilary, aşa o chema. - Da.
Şi imediat ce Hilary înlocuia lucrurile,
Sutton îi trimitea originalele înapoi,
împachetate ca un cadou,
ataşate cu bilete înfricoşătoare,
avertizând-o să fie mai grijulie sau ceva.
Era vorba de lucruri mărunte.
Suficient să o facă să pară o proastă.
Şi a funcţionat. Fata
s-a transferat la altă şcoală.
Deci Sutton a câştigat.
Bun, e groaznic, n-am ce să spun,
dar acum avem de-a face cu o persoană dispărută.
Avem o bucată din rochie.
Trebuie să fie puţin mai serios.
Da, dar toate cadourile pe care le trimitea...
erau în hârtie albă cu funda neagră.
Corect. Asta a devenit
ceva tipic ei, semnătura ei.
De aceea, pentru moment eu spun s-o lăsăm mai moale
şi să vedem care e următoarea ei mişcare.
Deci ar trebui să merg la şcoală
- şi să mă prefac că nu sunt înspăimântată? - Da.
Am o senzaţie ciudată în legătură cu asta.
Ştiu că e greu,
dar trebuie să încerci să te comporţi normal momentan...
- Până ne dăm seama cum e. - Are dreptate.
Pentru că singurul mod de a câştiga un joc al minciunii
e să nu joci.
The Lying Game 1x12 Când morţii reînvie
Traducere şi adaptare: Miss Monnyy /
Aceea este sigur Danica Patrick.
Trage-ţi un scaun.
Sunt în întârziere.
Atunci, nu te reţinem mult.
Ia un loc.
E vorba de maşină?
- Da. - Nu. Nu.
- Da. - Nu, e vorba de maşină,
facultate, tenis şi întregul tău viitor, Sutton.
Tată, te rog.
Ştiu că a fost urât din partea mea
şi nu încerc să scap de pedeapsă,
dar nu vreau să mai discutăm
despre asta. A fost o mare greşeală.
Un singur lucru înainte de a împlini 17 ani.
Şi voi plăti pentru asta cu banii mei.
Nu e vorba de bani.
Cu toate că apreciem că îţi asumi responsabilitatea.
Vă promit, nu se va repeta.
"Ajutor"!
Chiar trebuie să plec.
N-am terminat discuţia.
Bine.
Bună. Am primit mesajul lui Char.
Ce s-a întâmplat?
Am petrecut jumătate din cauza lui Phyllis,
să facem curat la piscină.
Era ca un episod din Celebrităţi la Reabilitare,
fără celebritate.
Da. Ora bună a venit mai repede pentru ea.
Char i-a lăsat mesaje tatălui ei,
dar e la nu ştiu ce conferinţă în Miami.
Pentru transfer.
Mi-aş dori ca Char să stea cu mine.
Nu se va întâmpla.
Plyllis nu o suportă pe mama ta.
Sau pe tata, aşa că nici la mine nu va putea sta.
Singura persoană de treabă
până acum a fost Rebecca.
Se tot chinuie să-l convingă pe tatăl lui Char
ca ea să rămână cu ea, dar Phyllis
abia vorbeşte cu Rebecca, aşa că e o nebunie.
Cândva erau toţi prieteni.
Te rog, asigură-mă ca noi nu vom deveni
enervanţi şi duşi cu pluta când vom fi de vârstă mijlocie.
În niciun caz!
Mamă, stai!
Săraca Char.
E greu să înduri totul singură.
Ne vedem puţin mai încolo, bine?
Cineva a plecat în grabă de acasă de dimineaţă
după ce a primit un mesaj foarte urgent şi misterios.
Era de la Char.
Avea nevoie de ajutor cu mama ei.
Bine, nu-mi spune.
Chiar nu-mi pasă.
Laurel, stai.
Vreau să îţi pot spune totul. Eu...
Aici erai.
L-am sunat pe tata să văd
dacă ne poate ajuta cu...
problema lui Char.
Îmi pare foarte rău de ea.
Nu are pe nimeni s-o ajute şi...
Dumnezeule.
Ce?
Uite cine s-a întors.
Nemernicul i-a frânt inima lui Char şi crede că
se poate plimba prin şcoală ca şi cum nimic nu s-ar fi întâmplat?
Hei!
Derek!
Bună!
Sutton.
Ce faci aici?
Ce, credeai că poţi să scapi de asta
fără să-ţi spună nimeni nimic?
Nu ştii toată povestea.
Vreau să-mi spui ce s-a întâmplat în noaptea petrecerii mele.
Ce vrei de la mine?
Să-ţi ceri scuze.
Să implori iertare.
Ai rănit o fată
care merita mult mai mult
decât modul în care te-ai comportat tu cu ea.
Char?
Da, Char!
Îi e foarte greu acum,
iar tu nu poţi nici măcar să răspunzi la telefon?
Serios?
Elegant, Derek. Foarte elegant.
- Bună. - Bună.
Ce s-a întâmplat cu el?
Nimic, doar că el...
- Nimic. - Bine.
Hei.
Va fi bine.
Da?
Da, dar tu nu ai fi atât de relaxat
dacă bileţelul spunea că tu eşti următorul.
Vreau să spun
că acum pare că şi-a revenit,
că e ca oricare alta adolescenta, cu probleme şi tot.
Poate că distrugerea maşinilor e vreun semn
a întoarcerii la normalitate.
Ei bine, asta nu e ceea ce aş dori
să scriu într-o vedere de Crăciun.
Aş fi de acord oricând să am o adolescentă petrecăreaţa
decât una deprimată.
Rebecca?
Bună.
Bună, Rebecca.
Ce surpriză plăcută.
Nu-i aşa?
De ce nu o iei înainte?
Te prind din urmă.
Bine.
Mă bucur să te văd aici.
Îmi imaginez că nu ai avut
prea mult timp să te relaxezi de când te-ai întors.
Da, a fost o nebunie.
Noi ne străduim
să găsim cea mai bună soluţie pentru Char.
Nu e niciodată uşor.
Nimic nu e uşor cu copiii.
Da, tu ştii cum e.
Vrei să devii membru la club?
Da, m-am gândit că e un mod bun de a cunoaşte lume.
M-am mutat în California acum 20 de ani,
deci toţi prietenii mei au dispărut.
Nu poate fi uşor.
Cred că toată lumea pe care o cunoaştem
e datorită şcolii copiilor şi a activităţilor lor.
Deci presupun că ar trebui să găsesc nişte copii.
Şi dacă tot cauţi prieteni,
ne poţi folosi ca sursa.
E foarte drăguţ din partea ta.
Mulţumesc.
Vroiam să te întreb ceva.
Urmează să fie aniversarea noastră
şi vroiam să-l surprind pe Ted
cu o escapadă în California.
- Ai vreo sugestie? - Da.
Ai putea merge în Big Sur sau Palm Springs.
Napa.
Ce zici de Santa Barbara?
Ştii, acela e singurul loc în care nu am fost.
Sutton, meciurile se apropie.
Fii atentă la joc.
Începi să fii atentă de acum.
Eşti în regulă?
E totul în regulă acolo?
Ce...
Ce vrei de la mine?
- Bună, Randy! - Salut, Ted.
- Ce faci, omule? - Bine,
dar nu cred că Sutton îşi mai aminteşte de mine.
Cred că nu.
Secţionalele de primăvara trecută?
Da. Corect, îmi pare rău.
- Eu... - Sunt sigur că ai cunoscut mulţi antrenori.
Da, dar totuşi, TSNU este
în vârful preferinţelor noastre. Hai, Copperheads!
Ai vorbit ca un adevărat student.
Dar aş dori să aud asta de la jucătoarea
care aplica pentru bursă.
Da, aşa e.
Pare a fi o facultate grozavă.
Da, Randy, el e prietenul lui Sutton,
Ethan Whitehorse.
- Domnule. - Ce faci, fiule?
Randy Taylor, asistenul antrenorului din secţiunea de tenis feminin
din Universitatea de Nord Texas Sutter.
Sunt în oraş neoficial,
nu caut să recrutez pe nimeni.
Deci vrei să spui că nu ne oferi o maşină?
E bine de ştiut că încă suntem în preferinţele tale.
Deci, cred ca pasul următor e să mergi acolo.
Să cunoşti antrenorii, să urmăreşti antrenamentele,
- poate vorbeşti cu conducerea? - Desigur. Da.
Da, ne vom verifica programul, să alegem o dată.
Până când vei aplica, vom avea
încă 8 burse.
Patru din ele sunt gratuite,
deci dacă ai gânduri serioase cu echipa Copperheads,
ar trebui să porneşti la drum.
Cum am specificat, Sutton
e destul de ocupată cu şcoala în aceste momente şi...
Ce zici de săptămâna asta?
Accepţi cât e oferta pe masă.
- Îmi place asta. - Scumpo, nu trebuie
să te simţi obligată.
Nu, e în regulă. Vreau asta.
Ne face să scăpăm de rutină.
Atunci voi aranja asta.
Sunteţi siguri că e o idee bună?
Nu, nu ştiu.
E mai bine decât să mă plimb prin şcoală
cu frică, aşteptând ca un nebun să vină după mine.
Dar cel puţin aici pot avea grijă de tine.
De când vroia Sutton să meargă
la Texas Sutter?
Sau facultate, dacă vorbim despre asta?
Cred că era visul tatălui ei.
Îi plăcea ideea frăţiei.
Cred că dacă îţi plac jocurile minciunii, nu e niciun mai bun decât asta.
Vă puteţi imagina patru ani liberi?
Să joace doar tenis?
Doamne, aş face crimă de om
- pentru asta. - Ştii ce?
Asta ar putea fi perfect.
Adică, lui Sutton nu i-a plăcut când i-ai tulburat viaţa socială, nu?
Deci dacă o să-i foloseşti numele
- pentru a intra la facultate, o ia razna. - E o idee bună.
Nu încerc să-i folosesc numele.
Noi ştim asta, dar ea nu.
Şi când va afla asta, gata.
Jocul s-a terminat.
Tu câştigi. Ea va reveni,
îşi va vrea viaţa înapoi şi va mărturisi întregul joc al minciunii.
- Trebuie să plec. - Bine.
Pari încordat. Relaxează-te.
- De ce eşti încordat? - Pentru că te uiţi la mine.
Când nu se uită nimeni, joc bine.
Încercam să aflu.
Aici erau băieţii mei!
Bună.
Apropo, mă gândeam că o să te bucuri să vezi...
Ai găsit-o!
De fapt, tata a găsit-o.
Deci îi poţi mulţumi lui.
Şi să te linişteşti.
Sper că n-am exagerat.
Doar că... era ceva personal.
Mama o purta când a murit.
Da, mi-a spus Laurel.
Accident de maşină, nu?
Aşa e.
Mă simt groaznic. Ca şi cum mi-aş minţi sora.
Nu asta faci?
Nu fi schimbător.
Am nevoie să-mi dai o învoire.
Erai bun la asta,
- din câte ţin minte. - O faci să primească ajutor.
A fost aşa greu?
Uite, din cauza multiplelor amenzi
o vor ţine acolo
până va accepta ajutorul, aşa că nu te simţi vinovată.
- Trebuie să vorbim despre Char. - Char?
Probabil va locui cu tatăl ei.
Ceea ce e păcat, pentru că nu sunt apropiaţi.
E căsătorit cu munca lui. Ştiu că ar prefera să rămână aici.
Da. Aş prefera să rămână aici, cu mine.
Acasă. Doar până când Phyllis
- se va pune pe picioare. - Curtea decide mereu
în favoarea rudelor de sânge.
- Curtea... - Spuneam şi eu.
- Deci unde ne conduce asta? - Nu ştiu, Alec.
Cred că ai dreptate. Cred că cea mai bună opţiune
e să rămână cu tatăl ei momentan.
Îmi dau seama ce faci.
Îl convingi pe tata că eşti entuziasmată de TSNU şi el
o va lăsa mai uşor cu regimul paternal, nu?
Nu. Nu fac deloc asta.
Vreau doar... să văd cum e.
Te rog!
Ce s-a întâmplat cu "Aplic doar la facultăţile din California"?
- Asta am auzit toată vara trecută. - M-aş putea răzgândi.
Trebuie să recunosc, eşti bună.
Au crezut tot.
Tată deja îşi aranjează încălţămintea de cowboy.
De ce e aşa greu de crezut că vreau să vizitez o facultate
fără niciun motiv?
Probabil pentru că te cunosc.
Doar să ai grijă, pentru că te joci cu focul.
Ştii cât de mult iubeşte tata facultatea aia.
Dacă află că te-ai prefăcut...
va fi din nou ca la moartea bunicii.
Deci acum nu mai mergi la facultate?
Lumea o să înceapă să creadă
că eşti indecisă.
Îmi pare rău, dar când Laurel începe să creadă
că mă joc cu Ted şi Kristin,
deja e prea mult.
Dacă e un joc al minciunii, vreau doar să se termine.
Merg la poliţie.
Dacă asta vrei, eu te sprijin.
Dan nu munceşte diseară.
Cred că e acasă.
Bine.
Ce face el aici?
Închide motorul.
Ceva nu e în regulă.
Încă mai vrei să mergi la poliţie?
Deci ce, nici măcar nu vroiaţi să-mi spuneţi
- că mergeţi la poliţie? - Frate.
Chiar nu e vorba de tine.
Dacă poliţia afla că ştiam că Sutton e dispărută
şi eu nu am declarat asta? Da, va fi şi vorba de mine.
Am avut o senzaţie ciudată acasă la Ethan.
Ai vreo idee de ce
tatăl tău s-ar certa cu Dan?
Procurorii lucrează cu poliţia mereu.
Cearta face parte din treabă.
Nu, nu părea vorba de muncă, omule.
Părea personal.
Şi cred că am auzit numele lui Derek.
Nu eram acolo, deci nu pot să mă joc de-a poliţaii cu voi.
Evident, nu e nimeni în care am putea avea încredere,
deci ce ar trebui să fac?
- Să aştept următorul bileţel? - Nu.
Du-te la facultate, ne va da mai mult timp.
Cred că Sutton ar putea sta la pândă cât eşti acolo.
Ar putea aştepta până în ultimul moment posibil
ca să te demaşte.
Aşa mă convingi tu?
Te vei descurca grozav.
Bine. Mă duc.
Dar dacă Sutton nu se arată până mă întorc,
terminăm asta.
În regulă.
Ei bine.
Care-i treaba? Ia-ţi un scaun.
Alătură-te.
Doar dacă n-ai de făcut vreun referat la o carte sau ceva.
Cred că am câteva minute.
Mersi, dar nu.
Ce se întâmplă cu tine şi Sutton?
Ea caută facultăţi.
Permite-mi să te întreb ceva.
Te ajută cu lista cu facultăţile?
Să alegi măcar 5 sau 6?
Mă gândeam că ar fi
o chestie bună ca fraţi, dacă am face asta.
Am putea discuta vasta ta
experienţă cu facultăţile.
Bine spus, copile. Mi-a plăcut asta.
Deci...
Veneam aseară după muncă
şi mi s-a părut că văd maşina lui Alec.
- Da? - Da, părea că
aveţi o discuţie aprinsă.
Te deranjează dacă întreb de ce?
Nu e mare lucru.
Cred că asta e bine pentru muncă.
Dar Alec crede că unele lucruri conduc la probleme.
Noi suntem de acord să nu fim de acord.
Mereu faci asta.
Te comporţi ca şi cum ai fi aici lângă mine,
dar când e vorba de Alec,
- te retragi. - Acum eşti psiholog?
Uite ceva ce ai putea studia la facultate, psihologia./
- Da. - Las-o baltă, omule.
În regulă, bine, Ethan. Chiar vrei să ştii?
Da, chiar vreau să ştiu.
Stai jos.
Acum câţiva ani, când aveam o slujbă de vară
la club,
una din fetele bogate,
Paige Billings...
A treia. Aşa cum o ştiau oamenii.
M-a invitat la o petrecere cu prietenii ei pe deal,
în apropiere de pajiştea a şaptea.
Arată bine şi eu am acceptat imediat.
Ne-am îmbătat.
Şi fără ştirea mea,
domnişoară Paige împărţea droguri.
Avea două ocupaţii.
Fir-ar.
Eu eram nevinovat, dar când ceva...
rău se întâmplă cu un copil bogat şi cineva ca noi,
poţi paria, copile, ca tu eşti cel vinovat.
Riscăm între 25 şi 40 de ani.
Pentru trafic.
Alec m-a ajutat să scap de acuzaţii.
Deci îi eşti dator?
Da, pentru toată viaţa mea.
Deci...
cum ştii că ţi-ai plătit datoria?
Iar eu m-am gândit, când te-am văzut aici,
că ai adus prânzul, că ai gânduri ascunse.
Da, doar că mă gândesc că persoanele de rangul tău
nu s-ar deranja să ajute pe cineva ca Derek.
Şi tu faci mari eforturi.
Da, mereu m-am întrebat de ce.
De ce nu te gândeşti doar că sunt o persoană bună?
Comportându-mă cu cetăţenii cu bunătatea
care sper să o primesc în schimb?
Deloc.
Omul meu! Asta e băiatul meu.
Cred că am
o slăbiciune pentru băieţii răi.
Asta aş putea crede.
În plus...
Nu ştii niciodată când ai putea avea nevoie de un prieten.
Bun, în stânga e Zeta Kappa Gamma.
Şi marile fraţii
sunt la capătul aleii.
Putem merge în clădirea aia?
Vrei să vezi bibliotecă?
Da.
E a 5-a ca dimensiune din ţară.
Să mergem să vedem cu ochii noştri.
Bine.
Îţi place la nebunie aici.
Glumeşti? E Raiul!
Uite-te la nătăfleţii ăştia.
Niciunul nu e conştient de cât de bine e aici.
E, sincer să fiu...
Şi nimic nu se compară cu sentimentul de a avea copii...
Dar s-ar putea ca aceşti 4 ani să fie cei mai buni din viaţa mea.
Sunt singurii ani petrecuţi departe de Alec, nu?
Ce vrei să spui?
Nimic, doar... mi-a trecut prin cap.
Alec a fost un suporter bun
al acestei familii pe o durată foarte lungă, Sutton.
Ştiu.
Ştiu. Uneori...
mă sperie.
Despre ce vorbeşti?
E nasul tău!
Pentru numele...
Ţi-a spus cineva ceva?
Nu.
Nu, e o prostie, uita că am întrebat.
Nu-mi pot imagina unde aş fi
fără unele lucruri pe care le-a făcut pentru mine. Şi familia noastră.
Să nu uiţi asta niciodată.
Haide. Să vedem bibliotecă.
E ca şi cum ar fi construit un zid între noi
în momentul în care l-am menţionat.
Acelaşi lucru s-a întâmplat şi cu mine şi Dan.
E ca şi cum...
ca şi cum ei îi conduce pe aceşti oameni.
Ca şi cum le-ar fi frică de el.
Şi evident, nu e niciun semn de la Sutton, nu?
Nu e ciudat,
să vorbim de la mii de km. distanţa?
Da, să nu facem o obişnuinţă din asta, bine?
Nu intenţionez.
Ştii, anul trecut nici nu-mi puteam imagina
că m-aş duce la facultate şi nu ştiu,
acum că sunt aici, poate, într-un sfârşit,
când se va afla tot, Ted mă va accepta
în familie şi aş putea
intra pe meritul meu, pe numele meu.
Ştiu, ştiu, e o fantezie prostească.
Vei merge la facultate, Emma.
Vei merge undeva grozav, sunt sigur.
E atât de grozav.
Mi-aş dori... Trebuie să vezi campusul.
Îţi ia răsuflarea.
Şi istoria...
Şi libertatea... Îţi pot spune ceva?
Nu mă pot imagina aici fără tine.
Ei bine, atunci avem o problemă, nu-i aşa?
Pentru că nu cred că notele lui Ethan
îl vor ajuta să intre la o facultate în Austin.
- Bună, Sutton. - Bună.
N-ar trebui să te odihneşti pentru ziua cea mare?
Pentru că nu vreau ca frăţiorul meu
să fie cauza ratării interviului tău
pentru că ai stat toată noaptea de vorbă cu el.
Bine, lasă-mă.
Ce faci?
Nu-ţi dai seama, băiete?
Ea nu e ca noi.
Ea se duce undeva! Cauta facultăţi!
Nu-i aşa, Sutton?
Eu închid, pa, Ethan.
Stai. Stai!
Lasă-mă!
Să nu ne compari niciodată, bine?
Eu încă am speranţa.
Ceva la care ai renunţat tu când ai devenit târfa lui Alec.
Sutton?
Sutton? Eşti înăuntru? Sutton?
Sutton, haide.
Hai, Sutton, e o zi mare.
Sutton?
Sutton, scumpo?
Trebuie să fii adormit din nou.
Hai. E o zi mare.
Frumoasă serva, Grace.
Katie, tine racheta mai sus.
Deci, Sutton, îţi place ce vezi?
Da, cred că toţi sunt extraordinari.
Ceea ce e important e că sunt o echipă.
Facultatea de tenis înseamnă să ai antrenament de 6 ore.
Chimia e factorul cel mai important. Dacă vrei să fii
o mică parte dintr-o echipă importantă, ne-ar plăcea să te avem aici.
Dacă vrei să fii cineva important într-o echipă mică,
te afli în locul greşit.
Înţeleg ce vrei să spui.
Da?
Uite care e treaba:
În turneele începătorilor, antrenorul vorbeşte, tu asculţi.
Am înţeles că în trecut, Sutton Mercer a avut
o reputaţie de fată rea.
Asta s-a terminat demult.
Sunt o persoană complet diferită.
Îmi place ce aud.
Katie!
Împărtăşeşte cu mine, Randy.
Crezi că ea poate
poate juca la un aşa nivel?
Da.
Dar asta îşi doreşte?
Păi, ai văzut-o.
Ea e cea care a dorit să vină.
Am văzut asta.
Dar de asemenea i-am trimis un pachet de recrutare,
alături de încă 19 perspective bune.
Nu avem voie să urmărim recruţii, ei trebuie să ne contacteze.
Vreau să ghiceşti câte din grupul de fete recrutat
nu s-a deranjat să ne sune înapoi?
Tipul joacă un singur joc bine
şi antrenorul deja crede că e Phil Mickelson.
Bună, domnule. Bună, Phil.
Ce s-a întâmplat cu întâlnirea noastră la cafea în oră liberă?
Corect. Cred că am dormit prea mult.
Bine.
O pot încălzi dacă vrei.
Nu, e în regulă. Tocmai discutam despre ceva, aşa că...
Scuze, nu vroiam să...
Nu, e în regulă. Ne vedem mai târziu?
Da, ne vedem la antrenament.
Poate putem juca ceva mai încolo,
pentru că nu mai joc aşa bine.
E totul în regulă... cu noi?
Sigur. Încercam doar să-mi fac un plan cu un coleg.
Nu m-am gândit că ar fi vreo problemă.
Nu, nu e.
Justin, de ce vorbeşti aşa?
Cum? Doamne, simt că
tot ce fac e cumva greşit.
Se pare că nu pot câştiga deloc.
Să câştigi? Pari nervos.
Acum sunt nervos?
Bine. Ei bine, dacă tot îmi poţi citi gândurile,
de ce nu-mi spui ce mai simt acum?
Justin, nu vrei să stai cu mine?
Nu ştiu. Evident, lucrurile nu merg grozav
şi poate avem nevoie de o pauză.
Te desparţi de mine?
Nu ştiu.
Poate.
Da, aşa cred.
Îmi pare rău.
Ştii că e o întâlnire obişnuită, da?
Un interviu e un interviu.
Da, dar eşti... încă la liceu, scumpo, bine?
Nu e o vizită oficială.
Nu e nicio presiune.
E doar o şansă
să fii tu însăţi.
Da, dar nu vreau să dezamăgesc pe nimeni.
Sau să te dezamăgesc pe tine.
Scumpo, ştiu
că ultimele luni au fost dificile,
dar nu mă gândesc la asta acum.
Îmi amintesc ultimii 17 ani.
Vreau să ştii
ce fericire a fost pentru mine să te cresc
şi să te văd cum devii
această tânără frumoasă şi minunată.
Scumpo, nu aş schimba niciun minut.
Mersi.
Mama a spus că o să sune.
Ce zici de asta?
O sincronizare grozavă, scumpo.
Credeam că ţi-am spus să nu-mi spui aşa niciodată, Ted.
Alec.
Bine.
Am sunat să văd cum se descurcă faţa noastră.
Da, totul e bine.
Tocmai ne îndreptăm spre director.
De fapt a pus nişte întrebări ciudate despre tine.
Da? Cum ar fi?
De ce eşti atât de dur.
Vrei să-i aminteşti ce s-ar putea întâmpla cu prietenii mei
dacă aş fi, să spunem, mai moale şi aş face pe clovnul?
Nu, eu înţeleg astea.
Vreau doar să spun că se află sub presiune.
Deci, data viitoare când o vezi, las-o puţin mai moale.
Bine, Ted.
Mersi pentru sfat.
Trebuie să răspund.
Alo?
Scuze că te deranjez acasă,
dar aseară, la rulota
am avut companie.
Nu înţeleg nimic.
Mereu s-a comportat grozav şi părea că îi place de mine
şi acum, dintr-o dată s-a sfârşit?
De ce?
Scumpo, îmi pare foarte rău.
Sunteţi încă tineri.
Poate a crezut că merge prea repede.
Dar nici nu a explicat de ce.
Era gen "ne mai vedem".
Mi-aş dori să fie Sutton aici să vorbesc cu ea.
Nu e corect.
Scumpo, îmi pare foarte rău.
Îmi place îmbunătăţirea notelor tale din acest semestru.
Am nişte profesori grozav.
O să fiu sinceră,
ştiu că eşti atlet şi un model.
Dar până acum, erai greu de prins.
Dar mă bucur că ţi-ai schimbat decizia
şi te concentrezi pe viitorul tău.
Chiar am încercat.
Spune-mi, ce anume s-a schimbat?
Văd numerele,
dar vreau să cunosc persoană mai presus de numere.
Deci, cine e Sutton Mercer
şi cum a devenit persoana care este astăzi?
Păi, presupun că pentru o perioadă lungă,
am trecut prin viaţă,
luând totul drept bun,
incluzând persoanele din jurul meu.
Şi nu m-am gândit niciodată cu adevărat la viitor,
sau nici măcar nu am crezut că aş avea unul.
Cel puţin unul la care să merite să visez.
Şi într-o zi,
nu ştiu, lucrurile s-au schimbat.
A fost ca şi cum am primit o a doua şansă în viaţă
şi pentru prima dată, am văzut speranţă.
Şi mi-am dat seama că sunt înconjurată de oameni
extraordinari şi minunaţi pe care îi iubesc
şi care simt că mă iubesc şi totul e aproape perfect.
Şi eu...
simt că trăiesc un vis
şi că aş face orice,
absolut orice
să mai am acest vis încă o zi.
S-au întors călătorii!
Deci?
- Ţi-a plăcut? - A avut de ales?
A fost grozav.
Recunoaşte, scumpo, sunt două tipuri de persoane în lume,
Copperheads şi cei care şi-ar dori să fie Copperheads.
Dragii mei...
Nu avem altă fiica pe aici?
De fapt, e foarte supărată.
Justin s-a despărţit de ea.
Te aştepta.
Săraca Laurel.
Nenorocitul ăla!
Ted!
Nu asta speram?
Nu, nu vroiam s-o văd suferind pe Laurel.
I-a spus vreun motiv?
De asta e supărată.
A fost foarte ciudat,
ca şi cum ar fi fost ceva ce nu i-a spus.
Asta e partea ciudată.
Îţi jur, nu am idee de ce a făcut-o.
Meriţi o explicaţie,
să poţi înţelege şi...
Te rog să nu spui "să treci mai departe".
Scuze.
Ştii care e cel mai nebunesc lucru?
Ştiu că poate sună aiurea, dar mi se pare
că are legătură cu tata.
Serios?
S-au comportat
foarte ciudat cu celălalt
şi Justin mereu spunea lucruri ca şi cum
tata nu ar fi atât de grozav pe cât crede lumea.
Bine, trebuie
să vorbeşti cu el când te vei simţi mai puternică.
Dar nu la şcoală.
E prea public, s-ar putea simţi înconjurat.
Du-te acasă la el şi ascultă versiunea lui.
Îţi datorează măcar asta.
Eşti cea mai tare.
Da? Te simţi mai bine?
Nu. Vreau să mor.
Dar, mersi că eşti lângă mine.
Desigur.
Ne vedem mai târziu.
Tot nu răspunde. Ţi-am spus eu.
Thayer e absent nemotivat.
A pomenit despre ceva ce ar trebui să verifice.
Nu ajungem nicăieri dacă ne gândim la Alec. Trebuie să-l găsim,
pentru că aproape am spus tot la interviu.
Şi îl am pe Ted care spune cât de mândru e de mine.
Ştiu. E complicat.
Ethan, coşmarul era atât de real.
Era groaznic.
Adică, dacă Sutton e moartă,
nu crezi că familia ei merită să ştie?
Ne-am distrat aici.
Şi ne vom mai distra.
Dumnezeu ştie când ne vom mai vedea.
Şi trebuie să-l lăsăm pe el să afle când.
Hai, doar nu ai uitat.
Fiddler, din generală?
A, da.
Eram înnebunită să primesc melodia lui Hodel
şi când a început melodia, am îngheţat.
Ai vorbit toată melodia.
A fost hilar.
Mama ta vroia să te omoare.
E atât de nedrept.
E aiurea.
Ştiu.
Mătuşa a încercat totul să pot să rămân,
dar până la urmă a fost decizia lui tata.
Cred că până la urmă mă vrea.
Urăsc să spun asta, fetelor...
Cred că e vremea.
Rebecca.
Bună, Ted.
Rebecca, mă bucur că ai sunat.
- Te rog, intra. - Mulţumesc.
O ştii pe Char.
Mi-am dat seama că nu vroia să meargă.
Cred că e un om groaznic.
E o situaţie grea.
O parte din mine vrea
să-i spună să rămână acasă cu mine,
dar ştii cum ar reacţiona Phyllis
şi nu aş putea lua copilul altcuiva.
Cine ar face asta?
Dacă vrei să ştii,
eu cred că faci ceea ce trebuie.
Serios?
Mulţumesc.
Înseamnă foarte mult venind de la tine.
Nu ţi se pare deranjant?
Ai prefera să se comporte ciudat
una cu alta?
Aş prefera ca Rebecca Sewell
să nu fie acasă, pe canapeaua mea,
făcându-i confidenţe soţiei mele.
Să îi lăsăm beneficiul îndoielii, ce spui?
A fost de mare ajutor în treaba cu Char
- şi lumea se poate schimba. - Chiar crezi asta?
Trebuie să răspund.
Ce?
Bună.
Mă gândeam că ar trebui să vorbim după ce s-a întâmplat.
Justin, haide, nu aşa suntem noi.
Nu ne-am comportat niciodată aşa.
Ca să ştii, încercam să nu fac lucrurile şi mai dificile.
Chiar ţi-ai pierdut vremea.
Te rog, putem să nu discutăm aici?
Speram să putem merge în camera ta să vorbim.
Crede-mă, nu vrei
să faci asta.
Eşti cu cineva?
Raportul autopsiei cazului din California
Când mergeam prin campus, m-am gândit,
cum ar fi dacă?
Cum ar fi dacă Sutton nu s-ar întoarce niciodată?
Şi i-aş prelua viaţa.
Pentru totdeauna.
Şi pentru o secundă,
m-am gândit că ar putea fi în regulă.
Cât de nebunesc sună asta?
Ce s-a întâmplat cu noi?
E ca şi cum moralitatea noastră a luat-o razna.
Nu e vina ta.
Eu cred că da.
Poate am primit ceea ce mi-am dorit.
Frate, unde ai fost?
Cred că Sutton e moartă.
Şi sunt destul de sigur că ştiu cine a omorât-o.
După ce am încetat să ne suspectăm între noi, m-am gândit,
cine ar vrea să o omoare pe Sutton?
- Trebuie să fie un psihopat. -Exact.
Dar mă gândeam la bileţel.
Semăna cu un joc al minciunii,
dar ea nu a apărut la facultate
şi m-am gândit că altcineva a scris biletul,
dar cine şi-ar dori ca Emma
să continue să fie Sutton?
Cineva care nu doreşte ca secretul gemenelor să iasă la iveală.
Da şi cine ar merge până în pânzele albe
să protejeze secretul?
Poate o mamă biologică care nu vrea să fie găsită.
Annie Hobbs.
Vă amintiţi ce ne-a spus
tipul din şcoala de corecţie din Vegas?
Ca Emma Becker a fost trimisă într-o psihiatrie din L.A.
Am uitat complet de asta.
Şi apoi mi-am amintit lista adreselor
pe care i le-am dat lui Sutton pentru galeria de artă.
Una din ele era clinica de psihiatrie din L.A.
Dumnezeule.
Da, aşa că am sunat prefăcându-mă că sunt
un asistent de la galerie
şi ghiciţi...
Annie Hobbs a evadat săptămâna trecută
şi...
a dispărut.
Să o văd pe Sutton după atâţia ani,
probabil a fost prea mult pentru ea.
Nu e un joc al minciunii.
Îmi pare foarte rău să vă spun asta.
De când am avut acel vis, am ştiut.
Trebuie să merg să îi spun familiei ei.
Mama?
Tată?
E cineva acasă?
Haideţi.
Nu pot să cred că se întâmplă asta.
E amuzant.
Stând aici, o poţi simţi în orice loc,
atât de în viaţă.
Nu pot să cred
că ar putea fi plecată...
pentru totdeauna.
În ciuda a cum s-a terminat,
ne-am distrat împreună.
Era imprevizibilă.
Te făcea să-ţi ţii respiraţia şi să te alături călătoriei ei.
Cred că am fost îndrăgostit de Sutton Mercer
din clasa a doua.
Îmi amintesc că a venit o dată acasă
să se joace cu Mads
şi am rămas fără cuvinte.
În faţa unei fete de 7 ani.
Chiar şi atunci, avea
încredere în forţele ei.
Erai atras de ea.
Nu voi uita niciodată...
prima dată când i-am auzit vocea.
Era un fel de
descărcare electrică.
Sora mea.
E sora mea geamănă.
Mă simt foarte prost că
nu am cunoscut-o
la fel de bine cum aţi cunoscut-o voi, dar dacă aş fi avut ocazia,
puteţi fi siguri că am fi fost de nedespărţit.
Mulţumesc că ţi-ai împărtăşit
prietenii şi familia cu mine.
Chiar mi-au schimbat viaţa.
Ce drăguţ.
Scuze, am nimerit într-un moment prost?
Traducere şi adaptare: Miss Monnyy /