PÂNĂ ACUM
- Cine dracu'... ? - Leviatanii !
- Du-te naibii şi lasă-mă. - Eu îţi modelez lumea, 'nţeles ?
Lasă-mă-n pace !
Vrei să ştii ce e real ? Ai scăpat. Te-am salvat, Sammy. Asta e real.
Tre' să mergeţi la un tovarăş, Frank Devereaux.
Bobby Singer ne-a trimis.
Nu ne puteţi opri. Nu putem fi ucişi.
Chestiile alea sunt mai isteţe ca voi.
N-aveţi idee cum să-i ucideţi sau să-i încetiniţi şi vreţi... ce ?
- Şo pe ei ? - Hai salut, băieţi.
Aţi tot fost fugăriţi de demoni dar nu aţi mai văzut unul demult.
- Nu v-aţi întrebat de ce ? - Am fost niţel cam ocupaţi.
Aţi vânat Leviatani, ştiu. L-aţi cunoscut pe jegul ăla ?
Noi doi ar trebui să fim prieteni.
Nu aş colabora vreodată cu tine, Crowley.
Aşa, nenorociţilor. Văd ce-aveţi de gând.
Hai !
Cheamă neurochirurgul de gardă.
Nu va muri. E doar un glonţ. Va fi bine pentru că aşa e el mereu.
Poate că nu-s real, dar nici nu plec nicăieri, Sam.
A deschis ochii.
- Bobby ? - Salut.
Tâmpiţeilor.
Bobby ?
ACUM
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
- Tot vii aici de vreo două seri. - Ce pot spune ? Îmi place atmosfera.
- Te mai servesc cu ceva ? - Nu, mersi.
Mersi. Ai grijă de tine.
Salut. Te-ai rătăcit ?
Poftim ?
- Scuză-mă... - Pari niţel cam ameţit.
- Sunt bine. - Ba nu. Nu eşti.
Ţi-am pus un sos special în cafea când te uitai după fusta ăleia.
Ştii că suntem veninoşi, nu ? Se pare că doza a fost cam mică.
Nu-i nimic. Mai avem.
Asta-i pentru bacşişul de rahat.
Supernatural - S07, Ep 11 Adventures in Babysitting
Traducerea şi adaptarea: Š CucuBau @ www.titrari.ro
PRIMA SĂPTĂMÂNĂ
Biggerson retrage carnea contaminată
Imperiul Roman se extinde
Puterea succesului
Ştii, Dean...
mă întreb dacă...
Oare n-ar trebui să anunţăm lumea ? Pe cei pe care-i cunoştea, adică.
Când i-am dat lui Frank cifrele astea ?
Au trecut câteva săptămâni, nu ?
S-a ţicnit sau e doar nesimţit ?
Ambele, probabil. Dean, trebuie să te întreb ceva.
Sau poate a păţit ceva. L-au halit Leviatanii, de aia nu sună.
- Da, şi asta e posibil. - Ar trebui să vedem ce-i cu el.
Dean, vrei să-i anunţăm pe apropiaţii lui Bobby sau nu?
- De ce trebuie s-o facem noi ? - Cine altcineva s-o facă ?
Eu nu sun pe nimeni. Dacă tu vrei, n-ai decât.
Glumeşti ? Nu vreau să sun pe nimeni.
Eu nu răspund.
- Alo ? - Bobby Singer e acolo ?
Nu... nu e. Eu sunt un prieten de-al său.
Tata mi-a spus să vorbesc doar cu Bobby Singer.
El... nu e aici, dar dacă ai ne...
- Cine era ? - Un copil.
Şi-l căuta pe Bobby ?
Vindea prăjiturele ?
Oare nu cumva... era copilul unui vânător ?
Părea cam speriată.
Am numărul de telefon. Poate ar trebui s-o căutăm.
- Să vedem ce e cu ea. - Şi cu Frank cum rămâne ?
Dean, cred că întâi ar trebui să căutăm fetiţa asta.
Sam, Frank se chinuie cu cifrele
pe care Bobby ni le-a dat cu ultima suflare,
iar tu vrei să amânăm asta ?
Bine. Tu du-te şi vezi ce-i cu fetiţa. Eu îl voi căuta pe Frank.
Bine. Dar cu o singură condiţie...
dacă Frank încă n-a aflat nimic,
atunci laşi diliul baltă şi vii după mine.
Mersi că mi-ai băut toată berea.
Nu m-am atins de berea ta. Uite-o pe a mea.
Probabil că ai băut-o fără să-ţi dai seama.
Corect.
Alo ? Am vorbit la telefon mai devreme.
Bună. Eu sunt Sam.
Părea că ai nevoie de ajutor, iar eu eram prin zonă.
- Cum m-ai găsit ? - Am găsit adresa în agenda lui Bobby.
- Şi el unde-i ? - Bobby ?
El... s-a dus.
Uite ce-i...
- Krissy. - Krissy.
Pricep. Nu laşi străini înăuntru.
Dar dacă tatăl tău a spus că poţi avea încredere în Bobby,
atunci poţi avea încredere şi-n mine.
Vezi că 112 e pe apelare rapidă. Apăs un singur buton.
Da, bine. Am înţeles.
Deci...
şi tu eşti comis-voiajor ?
Da.
Tatăl tău e plecat cu afaceri acum ?
- E plecat demult ? - De obicei sună în fiecare seară.
- De când n-a mai sunat ? - De cinci zile.
Vă aveţi doar unul pe celălalt, nu ?
Ştiu cum e.
Uite ce-i... Pe drum se pot întâmpla multe.
Te voi ajuta să-l găseşti.
- Pe bune ? - Desigur.
Ţi-a spus cumva unde se duce ?
A spus că are nişte piste aproape de Dodge City.
Are vreun birou, sau ceva, unde îşi ţine lucrurile ?
Faci nişte cafea, te rog ?
Mersi.
DISPĂRUT/ MONŞTRI PRINTRE NOI ? CAMIONAGIU DISPĂRUT, CAMIONUL ÎN ŞANŢ
Krissy. Cred că ştiu unde să încep. Aşa că plec. Îmi poţi împrumuta asta ?
Da.
Mersi. Poftim.
Sună la nr. ăsta dacă nu te caut eu în maxim două zile.
- Nu-ţi face griji. Voi suna, promit. - Nu spune asta. Aşa a spus şi tata.
Asta nu-i a bună.
Salut.
Frank... Suntem prieteni. Bine, cunoştinţe.
Exact asta ar spune un Leviatan.
- Frank. Nu sunt un Leviatan. - Da, sigur că nu eşti.
Nici Dick Roman nu e. Nici Gwyneth Paltrow...
- Pe bune ? - Da, crede-mă.
Ştii ce, Frank ? Cred că ai cercetat niţel cam mult.
Sunt oricine şi oriunde.
De unde ştiu că n-a sosit momentul
să îl atace pe Frank, care ştia prea multe ?
Ei sângerează o mâzgă neagră, da ? Vrei să vezi ce sângerez eu ?
- Să lăsăm armele, bine ? - Bine.
Vezi ? American pur-sânge.
Acum e rândul tău.
E clar că eu nu-s...
Ce-i corect, e corect, cretinule.
Mă bucur de clipa petrecută împreună.
Ia-ţi pistolul şi vino cu mine. Şi, ptr D-zeu, să nu scoţi un sunet.
- De ce ţi-ai micşorat biroul ? - Din cauza ta !
"Frank, caută ceva mizerii despre Richard Roman."
Din acea noapte mi-au urmărit toate I.P.-urile,
telefoanele, casa...
- Dick a pus să fii urmărit ? - Crezi că ştiu ?
Crezi că-i uşor să vezi realitatea şi să o diferenţiezi de imaginaţie ?
Nu există tratament pentru ce am eu, scumpete,
aşa că da, presupun că "gurile mari" sunt pe urmele mele.
Mai ai vreo întrebare ?
- Ce veşti ai despre "gurile mari" ? - Au tentaculele întinse peste tot.
- Bancheri, militari cu grade mari... - De aia nu m-ai sunat.
Scuteşte-mă. M-ai sunat acum vreo patru zile.
- Acum patru săptămâni, Frank. - Poftim ? Nu cred. Pe bune ?
- Zile, săptămâni... mai lasă-mă. - Faci mişto de mine ?
Potoleşte-te, ştrengarule.
Frank, ţi-am plătit 15 mii.
- Da, pricep asta... - Ba eu văd că nu pricepi !
Dick Roman e singura mea ţintă. Ai înţeles ?
Iar cifrele acelea au legătură cu el. Bobby a murit pentru cifrele alea.
Îmi pare sincer rău pentru Bobby.
Eram odată în Fresno cu el şi ne-am pricopsit...
Nu.
N-o să mă joc de-a "odată cu Bobby", 'nţeles ?
N-o să devin sentimental cu cineva care de abia îl cunoştea.
Încercam doar o conversaţie amicală.
Noi nu suntem prieteni, Frank ! Te plătesc !
Ştii de ce ai avea nevoie ?
- Un pic de LSD, un masaj erotic... - Am plecat.
Vrei să ştii ce reprezintă cifrele alea ?
Nimic.
- Nu-s numere de loto sau de maşini... - Asta ştiu deja, Frank. Mulţumesc.
Aşa că mai rămâne doar să generăm probabilităţi aleatoare.
Poftim ?
Verifici cele mai rezonabile probabilităţi pentru un număr
care are legătură cu Leviatanii, format din cinci cifre,
scris de un beţivan muribund şi nu afli nimic.
Ştii ce te întrebi atunci ? "Nu cumva-mi lipseşte o cifră ?"
- Cum aşa ? - Nu ştiu.
Oare pentru că Bobby murea din cauza unui traumatism cerebral ?
Am simţit eu că musai să fie un motiv pentru care nu descopeream nimic,
aşa că am făcut un progrămel care să verifice probabilităţile
pentru şase, şapte, opt cifre.
- Şi am veşti bune. - Veşti bune.
N-a fost nevoie să trecem de şase cifre pentru că astea...
mieluşelul meu, sunt coordonate.
- Eşti sigur ? Coordonatele cui ? - Un teren în Wisconsin.
Nu. Bobby nu ne-a dat coordonatele unei pârloage din Brânzoveneşti.
Nu, v-a dat coordonatele unei parcele achiziţionate recent de Willman, Inc.,
o sucursală a...
...Richard Roman Enterprises.
- Şi ce facem ? - Ne ţinem la distanţă.
Sau, dacă suntem tâmpiţi...
mergem şi instalăm un sistem de supraveghere.
Matthew Havlena...
găsit într-un şanţ, pe marginea şoselei.
- Care e cauza morţii ? - Probabil că pierderea a 3L de sânge.
Răni deschise pe arterele femurale şi pe carotidă.
- A fost atacat de un animal sau ce ? - Sau de un vampir.
De obicei, când spun asta, obţin măcar un chicotit.
L-ai găsit pe Frank?
Da. Ştii ce-s cifrele alea ? Coordonate.
Dick a cumpărat un teren. Mergem încolo acum.
Stai aşa.
- Vreţi să vă băgaţi în gura... - Linişteşte-te.
E un teren, nu Steaua Morţii. Dick e la o conferinţă T.E.D.
Scria asta în The Huffington Post.
- Ia stai. De când citeşti tu ? - Vreau să-mi cunosc duşmanul, Sam.
- Care-i treaba cu fetiţa ? - Nu cred că ştie că tati e în branşă.
Ştiu doar că lipsesc trei camionagii şi am găsit un cadavru secat de sânge.
Ca-n vremurile bune. Ţine-mă la curent.
Am pregătit aparatura. Hai să-ţi pui costumul şi s-o ştergem.
"Costumul" ? Poftim ?
Ce naiba e atât de special la locul ăsta ?
Ador misterele.
Hai, valea în nacelă şi prefă-te că repari ceva.
- Dar nu ştiu s-o conduc. - Şi crezi că eu ştiu ?
De ce trebuie să fiu eu nefericitul care...
Pe ecusonul mei scrie "manager." Pe al tău scrie "tehnician."
Te duci azi ?
Rahat.
- Dă-te jos, Tarzan ! - Poftim ?!
Trebuie să plecăm.
Au împânzit locul de "sârme".
- Ne privesc în acest moment ? - Nu, se uită la Cheech şi Ed.
Ştii, va fi puţin cam greu
să instalăm sistemul de supraveghere dacă există supraveghere peste tot.
Corect. Aşa că va trebui să ne conectăm la al lor.
- Şi acum ? - Arăţi groaznic.
De când nu ai mai dormit o noapte întreagă ?
- Hai să muncim, bine ? - Asta e munca.
Privim pe ecrane. Fac eu primul de gardă.
Eşti inutil dacă nici măcar nu poţi... să-ţi ţii ochii deschişi.
Salut, Dean.
Cred că tipul ăsta vâna o Vetala. Tata a distrus una mai demult.
Îi înfigi un cuţit de argint în inimă, îl răsuceşti, şi gata.
Spunea că-s creaturi singuratice inadaptabile...
fac omul K.O., îl târâie până acasă şi-l mănâncă încet.
Dacă asta a păţit tatăl lui Krissy, atunci sunt şanse să mai fie în viaţă.
Ar fi fain să-i aducem fetiţei tăticul înapoi acasă, ştii ?
Mi-ar prinde bine ajutorul tău. Sună-mă.
Scuzaţi-mă. Şeful dvs a spus că m-aţi putea ajuta.
Sigur. Cu ce ?
- L-aţi văzut vreodată ? - Posibil să-l fi servit zilele astea.
Cred că s-a dus... să vorbească cu fata aia.
Mersi.
Bună ! Putem vorbi puţin... Sally ?
L-ai mai văzut ?
- Nu. - Eşti sigură ?
Nu suntem în siguranţă aici. Să mergem într-un loc retras.
Se întâmplă ceva pe aici. Mă tem că eu urmez.
- Spune-mi ce-ai văzut. - Nu ştiu ce-am văzut.
Sally, fugi !
- Cât timp am dormit ? - Cam 36 de ore.
- Ce ? De ce nu m-ai trezit ? - Nu-s servitorul tău.
Hai să vezi ceva.
Ce ?
Devine interesant.
Frank, trebuie să ieşi mai des din casă.
Nu aia.
Ce zici de Sarah Palin asta ?
- Cine e ? - Amanda Willer.
Surpriză... lucrează pentru Richard Roman.
- Ce făcea ? - Fetiţa obraznică făcea pe şefa.
Regret dar am nevoie de versiunea non-porno.
Fac un releveu. Pun de-o construcţie.
- Ce construiesc ? - Exact. "Ce ?" Habar n-am.
- Şi cum aflăm ? - Îi urmărim.
- Răbdare, bobocel. - Răbdarea nu îmi e prea familiară.
Atunci mergi şi ucide ceva sau fă altceva care te calmează.
Ce, nu-ţi place sfatul meu ?
Nu cred că eşti în postura de a da sfaturi.
Pune-ţi o pălărie de staniol şi primeşti o cameră capitonată.
- Ţi-am spus că arăţi groaznic ? - Da.
Poate din cauză că cineva la care ţineam a fost împuşcat în cap.
Iar acum parcă aş împinge o stâncă la deal.
Şi... du-te naibii.
Îţi dau un sfat, deşi nu l-ai cerut: retrage-te.
- Poftim ?! - Vrei să continui ?
- Vreau să-i vin de hac lui Dick Roman. - Dar întâi vrei să intri în mormânt.
Bun plan.
Nu mă voi retrage. Nici nu intră în discuţie.
- N-am de gând să-mi părăsesc fratele. - Bine, atunci fă ce-am făcut eu.
Ce ? S-o iau razna ? Să-mi fac stoc de conserve ?
Nu, pişcoţel.
Când aveam 26 de ani şi mi-am găsit spintecaţi soţia şi cei doi copii.
Decizi să te faci bine până în week-end.
Te forţezi să zâmbeşti pentru că trăieşti şi asta e munca ta.
Iar săptămâna următoare o iei de la capăt.
Adică să mă prefac ?
Eu numesc asta profesionalism.
Fă-o cum trebuie, zâmbind, sau n-o face deloc.
Salut, Dean.
Cred că tipul ăsta vâna o Vetala. Tata a distrus una mai demult.
Nu, Sam, asta nu e bine.
Care-i baiul ?
creaturi singuratice inadaptabile...
fac omul K.O., îl târâie până acasă...
- Sam. - Nu. Cine eşti ?
Dar tu cine eşti ?
Sam mi-a spus să te sun dacă n-am veşti de la el.
Ţiuitul din urechi... e de la venin.
- Venin ? - Da.
Te doboară cu un fel de suc ameţitor.
Nu pari să fii prea deranjat de situaţie.
Eu pe tine te căutam. Eşti Lee Chambers ?
Sunt prieten cu Bobby Singer. A sunat Krissy.
Ea e bine. E doar îngrijorată pentru tine.
Cum scăpăm ?
- Se întorc în curând. - Sunt doar două ?
Da, sunt un duo.
Una te doboară,
cealaltă îţi aruncă maşina în şanţ câţiva km mai departe.
Şi-au pus la punct o metoda bună.
- Te-au scurs. - Da.
Dacă te cepuiesc de 3-4 ori, mori.
Şi, cum să-ţi spun, nu mai vezi...
nu te mai ţin picioarele...
Am crezut că mă vor ucide pe loc, dar nu sunt nevoite să facă asta.
- N-au de ce să-şi facă griji. - De câte ori s-au hrănit cu tine ?
De trei ori.
- Ţi-a spus Sam unde se duce ? - Asta încerc să aflu. Ce i-ai spus ?
S-a uitat în camera tatei.
- Adică acolo ? - Da.
Nu prea am timp să te ţin de mânuţă, aşa că...
- Ce vrei să zici ? - Du-te şi aşteaptă în sufragerie.
Poate că tac-tu nu vrea ca tu să ştii totul despre el.
Unde-i ?
Te referi la chestiile legate de treaba la care lucra tata ?
Sam zicea că nu ştii.
Sam părea competent aşa că mi-am zis: "Hai, fie."...
Voi face cum spune mereu tata.
"Poartă-te normal, nu spune nimic, nu sta în bătaia puştii..."
"E treaba celor mari." S-a cam zis cu asta.
Dă-le încoa. Am avut o săptămână groaznică.
Bine, pricep. Eşti un copil rezistent.
Dar încerc să-i salvez pe Sam şi pe tatăl tău.
Tata a plecat şi dus a fost. Sam a plecat şi dus a fost şi el.
Dacă îţi dau informaţiile, pleci şi nici tu nu mai revii.
- Ba voi reveni. - Vin eu cu tine.
- Nu. Nici gând. - Ba vin !
Sau nu pleci nici tu.
Acum dă-le-ncoa.
- Nu pot. Le-am dat foc. - Ce-ai făcut ?
Norocul tău că le-am memorat înainte.
Am o întrebare.
Uite care-i treaba. Sunt un tip vesel. Sunt chiar minunat.
Dar acum chiar n-am chef.
Sunt într-un mare rahat şi dacă n-ar fi o urgenţă,
ţi-aş face vânt la următorul mall.
Ce mare rahat ?
Rahat răzbunator, na. Acum taci. Mănâncă un pişcot, ceva.
Şi totuşi nu pricep ceva.
Tata e un vânător destul de grozav, iar frate-tău e cât tancul, aşadar...
Cum de i-a găbjit pe amândoi ?
Vetala vânează în perechi.
Şi Sam şi tatăl tău au presupus că e una care vânează singură.
- De ce au crezut asta ? - Pentru că aveau informaţiile rele.
Mă rog, pe cele mai bune pe care le-au găsit.
Tata a nimicit una singuratică acum câţiva ani. Sam are jurnalul lui.
Tatăl tău probabil că avea aceleaşi informaţii.
Iar tu ştii altceva pentru că... ?
Pentru că, acum câţiva ani,
am vânat una şi erau de fapt două.
Şi nu i-ai spus lui Sam ? Mersi !
Ce-ai zice să povesteşti colegilor ca să nu murim cu toţii ?
- Sam era plecat la Stanford, isteaţo. - Sam a făcut facultate ?
- N-ai zis că tatăl tău era vânător ? - Era. Eram.
Sam s-a lăsat şi s-a dus la facultate.
Şi tu ai putea... să faci facultate. Să fii vânător/pediatru.
Avem vânători la bufet suedez. Vă simţiţi bine ?
Faceţi pe durii. Nu-i nimic. Nu-i neapărat să mă distreze mâncarea.
Sally, ţi-am povestit despre Vetalele pe care le-am nimicit în Utah ?
Da... Îmi aminteşti de ele. Doar că ele erau mult mai... tinere.
Le-am legat. Nu pentru c-aş fi fost nevoit.
Mai degrabă... ca să nu mă grăbesc.
- Minţi. - Ba nu.
Vreau doar să ştii câtă plăcere mi-a făcut să îţi spintec surorile.
Taci !
- Ai lucrat vreodată cu tatăl tău ? - Da, normal.
Mă refer la lucrat, nu la împuşcat cutii de conserve în pădure.
- Îl ajut mereu. - Deci nu.
Presupun că acum ai un nod în stomac.
Nu prea.
Poate că ţi-a fost ţie mai greu când erai de vârsta mea.
- Crezi că joci bine teatru. Te înşeli. - Ce tot spui acolo ?
Regret să te informez, dar frica ţi se citeşte pe faţă.
Nu mă mai trata ca pe o fetiţă. M-am pregătit toată viaţa pentru asta.
Una e să te antrenezi. Şi alta e să faci.
Mamă ce m-ai mai speriat.
Mersi, Dean.
De ce se urcă chelneriţa în camion ?
Nu-ţi explic chestiile interzise minorilor.
În cabină, nu în spate, Dean.
Bun.
Din ce epocă vii ? Nu se mai ciocnesc pumnii demult.
- Hai. Fă-o. Bravo. - Ce tocilar eşti.
- Ce naiba ? - Am o idee.
- Ce-ar fi ca tu să stai aici ? - Ce măgar eşti.
Da, dar sunt măgarul care nu bagă un copil în asta, şi cu asta basta.
- De ce ? Pot face orice faci tu. - Îi voi salva. Ai încredere în mine.
Te rog, probabil că-s morţi deja.
- N-ai cum să ştii asta. - Au trecut zile bune.
Cred c-au ajuns un morman de carne.
Am mai văzut aşa ceva.
Oamenii mor, Dean. Mi-am văzut mama sfâşiată.
Lasă-mă să merg şi să le ucid.
- Nu. Îmi pare rău. - Ce ipocrit eşti !
- Tu de ce ai voie şi eu nu ? - Pentru că eu sunt adultul !
- Dă-l încoa. - Ce ?
Şperaclul. Îţi fac percheziţie corporală.
Mulţam.
Bine că am mai cules unul. Pe ăsta l-am cam golit.
- Vrei să-l terminăm împreună ? - Sigur.
Uşurel.
- Tată, rezistă... te salvez ! - Krissy, nu !
Dă-i drumul... sau păpuşica o păţeşte.
De ce ai adus-o aici ?
Acum lasă cuţitul !
- E doar o copilă. Dă-i drumul. - Nu cred că dăm drumul nimănui.
- Tăticule... - Nu-i nimic, puiule.
Totul va fi bine.
Întrunirea de familie s-a terminat. E timpul să închizi gura.
- Tati, nu ! Dean ! - Nu te poate ajuta nimeni.
Lasă că mă ajut singură, atunci.
- Zici că nu joc bine teatru ? - Îmi retrag cuvintele.
Speram c-o să veniţi. Voiam să vă mulţumesc.
- Pentru puţin. - M-aţi salvat. Şi pe Krissy.
De fapt cam ea ne-a salvat pe toţi.
Nu ne mulţumi, retrage-te. Fiica ta are 14 ani.
Şi deja e vânătoare cu o victima la activ.
Nu vreau să fiu nesimţit,
dar cum crezi că stă cu speranţa de viaţă?
Încă mai poate fi un copil normal.
- Am un motiv bun pentru ce fac. - Da, ştiu, familia ta.
- Retrage-te din acelaşi motiv. - Nu pot.
Ştii tu pe cineva care s-a retras ?
Nu. Toţi au murit înainte.
Ar trebui să te lăsăm să te odihneşti.
Dean !
- Mersi că-ţi iei rămas bun, boule. - Ai devenit sentimentală ?
Nu.
Voiam doar să-ţi zic că eşti un moş destul de amuzant.
Totuşi, cum ai scăpat de cătuşe ?
Am secretele mele.
Agrafa de păr.
- Puteai să fii ucisă, ştii ? - V-am salvat şoriciul.
Argumentul meu rămâne valabil.
Dar... da.
Deci... cred că mă retrag, mi-a ajuns o aventură.
Serios ? Şi cum te simţi ?
Cine ştie ? Poate mă duc şi eu la Stanford, ca Sam.
- Suntem atât de jalnici. - Da.
Ai grijă de tine.
- Ştii ce ? Bravo lor. - Da.
E plăcut să pleci şi să simţi că cineva va fi bine.
Dar tu ? Eşti bine ?
Cu siguranţă, nu.
Dar, ştii, cred că... vreau să "lucrez".
Are sens să întreb ?
- Sunt bine. - "Bine", adică... ?
Ai dreptate. Trebuie să... "lucrăm", nu ?
Şi să găsim o cale ca să-l batem pe Dick Roman.
Doar suntem profesionişti.
Traducerea şi adaptarea: Š CucuBau @ www.titrari.ro