Ben Harmon! Jag går ingenstans förrän jag har fått mina tusen dollar!
Du är skyldig mig! Varsågoda. Ta en och stick!
- Era små skitungar. - Kom igen, kom igen.
Det är nån skum gubbe här utanför som gormar om pengar.
Jag tror att han är en av dina patienter. Ska jag ringa snuten?
Nej. Håll bara dörren låst.
Vi är på väg hem nu. Håll bara dörren låst.
Jag vet att du är därinne. Är det där din dotter?
Tate?
- Hej. - Det har varit helt galet här.
Först snuten utanför, sen började nån skummis banka på och gorma efter pengar.
Det är sånt skit som sker på Halloween. Det var säkert bara snorungar.
Allt är bra nu. Jag är här.
Jag målade den svart. Jag vet att du inte gillar normala saker.
Du är den första pojken som nånsin gett mig en blomma.
- Tack. Jag älskar den. - Är du redo för vår date?
Violet? Violet!
- Hon är inte här, Ben. - Ring hennes mobil.
- Var är du, Violet? - Med några kompisar.
- Du skulle ju stanna hemma. - Förlåt. Jag skulle ha ringt tidigare.
Är det nu du tänker tvinga hem mig?
- Är du i säkerhet? - Jag lovar.
- Har du kul? - Ja.
- Han som bankade på dörren då? - Det var bara några ungar som busade.
- Jag vill att du är hemma om en timma. - Okej. Hej då.
- Vem var det? - Min mamma.
Jag pratade med Violet. Hon var ute med några kompisar.
- Vad gör du med kniven. - Ungarna kvaddar ju huset.
- De har förstört pumporna på trappan. - Så då tänker du döda dem?
Jag går och städar upp på framsidan.
Uppenbarligen så har vi båda haft en lång dag.
Jag ska ta ett bad.
Imorgon vill jag att vi diskuterar din flytt.
Jag tänker inte lämna det här huset och jag tänker inte ge upp vår familj.
Hör du mig? Jag tänker inte ge upp vår familj.
Översättning: Robfors
www.SweSUB.nu
Jag vill ha mina pengar.
Din jävel! Var är Hayden? Jag vet att hon är här nånstans.
- Hjälp! Hon är under lusthuset. - Det finns inget där och det vet du.
Allt det här för 1000 dollar? Det tror jag inte.
Vad har ni kokat ihop? Jag tänker inte bli ett offer för er sjuka utpressning.
Du förstår verkligen inte. Din trång- -synta världsåskådning tillåter det inte.
Du är så körd, kompis. Vet du vad grejen med de döda är?
- De har inget kvar att förlora! - Nu räcker det! Jag vill ha svar!
Raring, du vet ju inte ens vad du ska fråga om.
Var är hon?
- Inte en aning. - Säg!
Hon kan vara var som helst. Antagligen här.
Vakta ryggen, så väl som framsidan. Du trodde att hon var farlig innan...
Låt mig berätta vem som är farlig - jag!
Håller du fortfarande på din historia? För jag är på gränsen!
- Passerar jag den, så drar jag med dig! - Gör det. Gör det nu.
Jag ber dig. Snälla, döda mig, Ben.
På det sättet så kan jag komma tillbaka och hemsöka dig med.
Träffar du den där galna hyndan, så säg till henne att allt är över.
Kommer du tillbaka hit så dödar jag dig. Hör du det?
Löften, löften.
Ursäkta att jag stör, men alarmet gick. Är allt bra?
Vår dotter gick nyss ut. Hon utlöste det säkert.
Vem gjorde det här mot era pumpor?
Jag vet inte. Det verkar vara snorungar.
Ser du dem göra nåt mer ofog, så skicka dem till mig.
Det gör jag. Tack så mycket för att du kom hit så snabbt.
- Sen vi anlitade dig så känner jag mig... - Säkrare?
- Ha en trevlig kväll. - Tack.
- Jag vill. - Nej...
Förlåt. Jag trodde...
Jag svär, jag vill så gärna vara med dig.
Det har aldrig tidigare hänt med en flicka.
- Är du gay? - Nej.
Jag bara...
Det kanske beror på medicinerna din pappa gav mig.
Det blir så då, vet du.
- Jag ska gå. - Nej, Vi.
Jag är inte redo att gå än.
Jag brukade komma hit när världen blev så liten att jag inte kunde andas.
Då tittade jag ut över havet och tänkte:
Hörru, din skithög. Gymnasiet betyder inte ett skit.
Kurt Cobain. Quentin Tarantino.
Brando, De Niro, Pacino.
Alla hoppade av gymnasiet.
Jag hatade gymnasiet.
Så, jag åkte hit och tittade ut över den här vidsträckta oändliga vidden.
Sen slår det en, det här är ditt liv.
Du kan göra vad som helst. Bli vad som helst.
Åt helvete med gymnasiet. Det är bara en droppe av ditt liv.
Fastna inte där.
Det kommer några.
Snygga kostymer. Vad ska ni vara, Döda Frukostklubben?
- Det finns mer strand, vet ni. - Äntligen har du slutat gömma dig.
Vi har väntat i åratal på dig, men du gillar ju mammas lilla gömställe.
- Jag känner inte er. - Jag är förvånad att du vågar visa dig.
- Du kanske skulle varit maskerad. - Jag gillar inte Halloween.
- Du har en date. Så rart. - Låt henne vara.
- Vi vill inte ha henne. Vi vill ha dig. - Vi kan väl dränka honom?
- Vi borde skjuta honom i skallen. - Kan ingen ha ihjäl den där slynan!
Ja, varför får han ha en flickvän? Jag har ingen flickvän. Har du, Kyle?
Nej. Jag har inte haft sex på länge.
Kom, vi går. Den har stranden suger. Nån borde städa upp här.
- Hallå. - Du hade ringt.
Ja. Jag tror att det är dags att vi pratar.
- Har han berättat om Boston? - Så här är det, Hayden.
Det kan vara svårt att förstå, men jag var i din ålder för inte så länge sen.
Och jag var heller ingen ängel. Jag förälskade mig i en gift man-
-och jag levde i tron om att det skulle bli vi för alltid.
Själsfränder och älskare och alla skulle bli lyckliga och leva för evigt.
Men så blev det aldrig, Hayden. För det blir aldrig så.
För det han vill ha har ingenting med dig att göra. Det är nåt som saknas i honom.
Han fann nåt i mig som han aldrig mer kommer finna i dig.
Han sa att mitt ansikte var lent som en babys-
-och att jag smakade som hallon och grädde mellan mina ben.
Vet du vad jag ångrar när jag klev in och såg dig knulla min make?
Att jag inte slet bort ditt självbelåtna lilla ansikte!
Det är alldeles för sent för nåt sånt nu, Mrs. Harmon.
Fråga honom om Boston.
FRÅGA HONOM
Hayden är i huset! Jag såg inte henne, men jag vet att hon är här.
- Jag kan prata med henne. - Jag ska ringa polisen.
Få henne arresterad och kastad i fängelse. Jag överreagerar inte!
Hayden är bara en förvirrad flicka. Hon kommer inte göra dig illa.
- Sluta beskydda henne! - Det gör jag inte, jag beskyddar dig!
Vill du verkligen ha tio polisbilar utanför Mordhuset på Halloween?
Tror du det kommer hjälpa oss att sälja det här stället? Vänta kvar här.
Hayden?
Är du här nere?
Hayden?
Jag älskar att höra dig säga mitt namn. Säg det igen.
Du måste härifrån, Hayden.
Det var så elakt gjort.
Stänga dörren mitt framför ansiktet? Hur kunde du, mot ditt barns mor?
Det minns du väl?
Jag vet vad som pågår. Du kan inte utpressa mig.
- Du och den där psykopaten. - Kyss mig. Jag saknar din mun.
Jag saknar smaken på den. Det värker efter dig.
Min tunga är svullen, mina läppar är nariga.
Jag håller på att ruttna upp inifrån. Vad händer med mig?
Visst ja, ett lusthus, Ben.
Inte ens en anständig gravsten? Du trodde att jag var borta,-
-så du trodde att du bara kunde kasta bort mig som om jag var betydelselös?
Är det så du tycker om kvinnor? Att de är slit-och släng saker-
-som du kan sitta ovanpå när du sippar på ditt iste?
Sluta jävlas med mig!
Vad är det här? Vad vill du?
Jag vill att din fru får veta sanningen om dig.
Du är sjuk, Hayden. Du behöver professionell hjälp.
En terapeut, Ben? Är det en sån jag behöver?
Jag är skyldig dig en ursäkt. Jag är hemskt ledsen för det jag gjorde.
- Det var inget personligt... - Jag tar hand om dig sen.
Nu måste jag ta hand om Vivien.
Snälla, låt mig få hjälpa till.
Jag har inte använt den här på åratal.
Vad gör du?
Jag nyinreder. Jag är hemskt ledsen, Vivien.
Men du förstörde min Halloween, så nu måste du betala.
Allt jag ville ha var en kväll med min kille, lite Halloweenpyssel-
- i huset som jag älskar och har blött för. Du förstörde det och han stack.
Nu tar han sig en barrunda och gör säkert sin fjärde oskyddade avsugning.
Du är en psykopat. Nu ringer jag mitt säkerhetsbolag.
Du fattar verkligen inte. Ingen kan skydda dig nu.
Ut ur mitt hus! Ut ur mitt hus!
Det är mitt!
Ben!
Ben?
Vad är det, raring? Vad är det, sötnos?
Du tänker agera som om inget skedde på stranden? De kände dig, Tate.
- Men jag känner inte dem. - Varför hatar de dig då?
De är bara gymnasiesvin. Hela världen är full av såna.
Det är innegänget som njuter av att vara grymma och elaka.
- Jag trodde du förstod det. - Du är ju helt vettskrämd, Tate.
Det är dem. Följde de efter oss hit?
Det här är helt åt helvete.
Hayden!
Ben!
- Var är du, Hayden? - Jag vill be om ursäkt.
Jaså du?
Jag tyckte att det vore synd att slösa på såna fina bubblor.
Hembiträdet kan säkert fixa ringen.
- Var är du? - Kom hit, tjejen.
- Gärna. Säg bara vart du är. - Jag pratade inte med dig.
Jag älskar det du har gjort med köket.
Hallie!
- Perfekt, han skickar ut bruden. - Med en sax.
- Ska du göra klippdockor åt oss? - Det är privat mark. Jag ringer snuten.
- Ring, du kommer nog behöva dem. - Hon förtjänar det som kommer att ske.
Hon är som de där feta bruttorna som gifter sig med en dödsdömd fånge.
- Du är djupt, djupt störd. - Ta av er ert äckliga smink och gå hem.
Hem? Var är det?
Jag är enda barnet. Efter händelsen så skildes mina föräldrar och sålde huset.
Så jag har inget hem.
Föräldrar suger, men jag kan inte fixa det här åt er.
Kan du ge tillbaka mitt stipendium till Georgia Tech?
Hon är kär och gör vad som helst för honom, hon ger honom även sin oskuld.
- Det skulle väl ha skett ikväll, va? - Det har du inte med att göra.
Dumma slyna. Hon är värre än honom. Hon tycker det han gjorde är helt okej.
- Vad gjorde han? - Hon vet inte.
Vadå?
- Det är okej. - Har du inte hört om Westfield High?
- Vi är nyinflyttade. - Läs tidningarna.
Vi är ganska så berömda.
Ni är populära och förbannade. Jag vet inte vilka ni är.
- Låt oss avliva henne. - Lämna henne ifred!
Äntligen, den förlorade sonen har återvänt.
- Kom hit, vi har några frågor. - Gå in, jag fixar det här.
- Det tvivlar jag på. - De vill göra dig illa.
- Karma är ett helvete, Tate. - Vill ni prata med mig?
Få se hur fort ni kan springa.
Min pojkvän är i trubbel. Han är jagad av ett gäng som vill döda honom.
- Följ med mig till mitt hus. - Låt mig vara, din galna kärring.
Addy är död på grund av dig.
Hallie! Kom hit, Hallie.
- Vad vill du, Hayden! - Att sanningen ska komma fram.
Jag är inte intresserad av det du har att säga.
- Hur väl känner du din make? - För väl. Försvinn.
Vad tror att du han är kapabel till? Äktenskapsbrott, uppenbarligen.
Mord, då?
Försöker du chocka mig,-
-eller bevisa hur upplyst du är om mitt perfekta liv, så är du lite sent ute.
Gå.
Inte förrän du vet. Inte förrän du inser,-
-verkligen inser, vem du är gift med.
Det är allt jag vill, Vivien. Att du ska få veta sanningen.
Det är därför vi måste prata om Boston,-
-om graviditeten. Om allt.
- Sa han att jag var gravid? - Vad?
Är du gravid?
Herregud, det var därför.
Det var därför...
"Det är ditt val", sa han. "Ditt."
Men det fanns aldrig nåt annat alternativ.
Han ville inte att jag skulle behålla mitt barn, för han hade redan ditt.
Vad tror du att du gör med mitt hus?
Du är en skamfläck.
Är det all kämpaglöd du har kvar inom dig?
Hur kan du tillåta att den där gravskändaren tar det enda-
-som ger ditt patetiska liv en mening?
Ligg still.
Jag tänker inte tillåta ännu ett misslyckande här i huset.
Rädda barnet...
- Jag vet inte vad han gjort mot dig... - Det är problemet! Du vet inte!
Jag är inte nån hjälplös skolflicka. Jag är en kvinna. Jag är betydelsefull.
- Du är sårad. - Ja! Jag är sårad.
Han sårade mig. Han kommer att såra dig och det där barnet.
Därför är det bättre både för dig och den,-
-om vi avslutade det här och nu. Jag ska skära ut den ur dig.
- Fråga honom om Boston! - Berätta om Boston, Ben!
Jag ljög för dig, Vivien. Jag åkte till Boston för att Hayden behövde mig.
Hon behövde dig för att hon var gravid?
Men det är inte sant, för du hade inte träffat henne på över ett år. Eller hur?
Jag åkte tillbaka.
Några månader senare åkte jag tillbaka. Jag ljög om det med.
Nu vet hon allt, Hayden. Lägg ner den där nu.
Mrs. Harmon? Du aktiverade larmet.
- Är hon inkräktaren? - Ja.
Hon ville vara en söt flicka.
Såklart så såg hon inte så söt ut-
-liggandes på det där bordet-
-under de där skarpa lågenergilamporna.
Kan du ursäkta mig ett ögonblick?
En tröst när man får barn är att ens ungdomlighet inte försvunnit,-
-utan den har enbart lämnats över till en ny generation.
De säger att när en förälder dör, så känner barnet av sin egen dödlighet.
Men när ett barn dör, så är det odödligheten som föräldern förlorar.
Titta på dig, min söta flicka.
Mitt vackra, vackra barn.
Jag är så hemskt ledsen, Constance.
Du uppmuntrade ju henne, det är sant.
Men du ville ju bara vara snäll, eller hur?
Det var jag som skickade ut henne i världen ikväll.
Och så blev det som det blev. Drick ditt te, raring.
- Kan jag få en sån där? - En cigarett?
Givetvis.
Säg bara inte till mamma att jag uppmuntrar dina laster.
Adelaide var ett envist barn. Det hade hon nog ärvt av mig.
Jag tror att mitt lilla monster var mer lik mig än nåt annat av mina barn.
Jag visste inte att du hade fler barn.
- Tate är min son. - Vad?
Han får inte veta om det här, Violet.
Han ska inte få veta att hans syster har avlidit.
Inte nu. Han har svårt med att hantera vissa saker.
Så du måste lova mig.
- Jag förstår inte. - Han är en känslig pojke.
Det har du ju sett. Han är en ung man med djupa känslor,-
-en poets själ. Men han har ingen skyddsmur mot hemskheterna i världen.
Det som har skyddat mig, det som Adalaide hade...
...och det du också har.
Jag tror att det är därför han är så tagen av dig.
Han åtrår din styrka.
Titta.
Han kanske saknar sin syster.
Men vi måste beskydda honom, Violet.
Jag brukade löpa förut. Kan nån förklara det här för mig?
- Tror du på Gud? - Tillhör ni skolans kyrkogrupp?
Du frågade om jag trodde på Gud och så satte du en pistol mot mitt huvud.
Det var inte ens sant när jag svarade "ja". Och sen...
...så sköt du.
Är det här nån Halloweengrej? Sminket är kusligt, men framträdandet...
Skippa skitsnacket, Tate! Du är skyldig oss en förklaring!
Varför gör ni så här mot mig? Varför...
Varför gjorde du idrottarna till måltavlor? Jag har inte gjort dig nåt!
Det var inte bara idrottarna. Se på mig och Amir.
Har du nånsin sett en match?
Han var hedersstudent. Han kunde ha blivit avslutningstalare.
Jag hade inte kunnat ändra på världen, men det kunde han ha gjort!
Han kunde ha blivit nåt och du förstörde allt.
- Du är skyldig oss ett svar. - Du är skyldig oss mer än så.
- Ni har fel kille. - Nej! Vi har letat efter dig i åratal.
- Han kanske lever i förnekelse. - Han kanske är mentalt störd.
- Ut ur mitt huvud! - Vi är inte i ditt huvud. Vi är här.
- Det är snart soluppgång, Chloe. - Snälla, säg det bara.
Säg bara vad du gjorde.
Jag skulle ha varit 34 år.
- Vara gift. Ha barn. - Jag känner er inte.
Jag är ledsen. Jag känner er inte.
Kom, vi måste gå.
- Hur var din natt? - Min mamma dog.
Jag beklagar.
- Jag kunde inte följa med henne. - Nej.
- Jag pratar inte med dig. - Förlåt. Jag kan inte hjälpa det.
Det känns som jag är dömd i all evighet i ett olyckligt otroget förhållande,-
-arbetandes på det här förbannade huset som aldrig kommer bli så som jag vill.
Det är du.
Vad är det med tjejer som du? Unga, allt liv framför en, men ni-
-kastar bort allt på en kille som ni aldrig kan få.
Jag fick honom. Han var bara för skuldmedveten för att kunna lämna henne.
Mrs. Harmon är en underbar kvinna och du låtsades spränga hennes hund.
Det var elakt. Ren och skär ondska.
Sånt gör man inte för kärleks skull. Vad stoppade du in där?
Tomater. Det var ett skämt. Ett dumt Halloweenbus.
- Jag förstår. - Du förstår ingenting.
Han var mitt livs stora kärlek. Vad kommer att ske nu?
Du kommer att hamna i fängelset.