Traducerea şi adaptarea: danatom
Din episoadele anterioare
Până acum, ucigaşul ne-a prezentat trei tablouri.
Intestinele de pe cântar,
victima cu şerpii şi cei patru călăreţi.
Ce-i cu numerele de pe cadavru, 1237 şi 1242?
Sunt zile până la ceva.
Poate până la sfârşitul lumii.
- Dexter... - Sam, ce faci aici?
Fratele Sam? Voi v-aţi împrietenit?
Avem o pistă.
Un expert în revelaţii, James Gellar.
E profesor la Universitatea din Tallahassee?
Se pare că avem suspectul principal.
Te întâlneşti cu femeia aceea, nu?
Ştiai că se va întâmpla asta.
Ea face parte acum din oastea Domnului.
El e al doilea ucigaş?
"Îngerul morţii"
În Evul Mediu
se credea că majoritatea evenimentelor de pe pământ
erau decise de îngeri,
buni sau răi.
Sunt sigur că acel chip pe care l-am văzut în mulţime
era al unuia dintre cei răi.
Din păcate, vrea să rămână anonim.
Nu a lăsat urme de ADN,
prin transpiraţie sau salivă,
nici amprente.
Un mic petic.
Subţire ca pielea.
Nu e un lipici obişnuit.
Deşi vrea să rămână ascuns,
s-ar putea să-l scot din penumbră,
până la urmă.
Priveşte la Domnul, nu la mine.
Şi toţi oamenii Domnului au spus...
Amin.
Ajută-mă.
E timpul pentru o mică vânătoare.
Credeam că facem o pauză.
zile în şir, dar tot ce aud
e propria mea voce, răsunându-mi în creier.
Dumnezeu rămâne tăcut.
Bine că sunt cu tine.
Trebuie să găsim Târfa din Babilon.
Aveam dreptate cu lipiciul.
Polimer de acetat de vinil, dizolvat în toluen.
Iar peticul e din piele de viţel.
Ambele se foloseau la restaurarea manuscriselor antice.
Ne cheamă soră-ta!
Avem şedinţă!
Bine, mulţumesc. Vin imediat.
Nu e un amator.
Mulţumim că ai venit, Dexter.
Haideţi să începem!
Victima e Erin Baer, 29 de ani.
Lucra la o cafenea, în Centrul Cultural Miami.
Centrul Cultural Miami...
Acolo sunt multe vechituri care trebuie restaurate.
Trebuie afişată poza lui Gellar în toată zona.
Poate l-a văzut cineva.
Mă ocup eu.
Bine. Ce spun Revelaţiile despre chestia asta?
Florile de "trompeta îngerilor",
lăcustele şi costumaţia de înger
ne arată că ucigaşul se referea, probabil,
la capitolele 8-10 din Cartea Revelaţiilor.
De ce intrarea noastră a declanşat mecanismul morţii?
În mod normal, un ucigaş în serie vrea să omoare el însuşi.
Asta e şi ideea, nu?
Un pasaj din carte spune:
"Trebuie să transmiţi mesajul"
"cât mai multor oameni,"
"fie ei din popor sau regi".
Suntem şi noi printre ei.
Mesajul e mai important decât propria satisfacţie.
Sper că aveţi rezultatul autopsiei.
Au găsit urme de spermicid.
Victima a făcut sex
cu cineva care a folosit un prezervativ cu spermicid.
Înseamnă că a făcut sex chiar înainte de a fi răpită?
Sau poate l-a întâlnit pe Gellar, a făcut sex cu el
şi a dat de belea.
Poate cu complicele lui Gellar.
Nu ştim nimic sigur.
Ce ştim, deocamdată, e că nu-l cunoştea pe Gellar.
Ce aţi aflat la ultimul lui loc de muncă?
Am încercat s-o găsesc pe asistenta lui, Carissa Porter.
Până acum, Universitatea Tallahassee nu ne-a ajutat deloc.
Nu sunt prea încântaţi
să fie implicaţi în cazul profesorului nebun.
Puţin ne pasă nouă dacă sunt încântaţi sau nu.
- Mă ocup eu. - Băieţii de la laborator, voi ce aveţi?
Eu am lăcuste.
Le-am făcut disecţia, dar n-am aflat nimic.
Au mâncat doar frunze.
Ce era cu peştii morţi de lîngă seră?
Provin din zonă. Sunt în toate bălţile şi la orice piaţă.
Dar am găsit...
Un alt număr.
Era în esofagul lui Erin.
1244.
Aceeaşi hârtie şi cerneală.
1237, 1242, 1244.
Am căutat aceste numere În Cartea Revelaţiilor.
Scuză-mă...
El cine e?
Louis Greene, cel mai bun dintre studenţii mei.
Ştie tot despre cazul Ucigaşului Judecăţii.
- Ce s-a întâmplat cu blonda? - A plecat.
Continuă, Louis.
Cartea Revelaţiilor e plină de numere,
dar singurul care se repetă frecvent e 1260.
E termenul final?
Atunci mai avem doar 15 zile.
- Şi apoi? - Nu ştiu.
Sfârşitul lumii, extazul final, Ziua Judecăţii...
Tâmpenii apocaliptice.
Dex, spune-mi, te rog, că ai ceva folositor.
Nu-mi place s-o mint, dar...
Îmi pare rău, nu am nimic.
Bine, atunci la treabă!
Să-l găsim pe ţicnitul de Gellar!
Sunteţi liberi.
Te-am văzut la calculator.
Eşti meseriaş, nu-i aşa?
Mă descurc binişor. Am făcut nişte cursuri,
am creat câteva programe...
Eşti creativ. Bravo!
Ceva pentru agăţat femei sau creşterea potenţei?
- Nu. - Nu-i nimic.
Pot să...
Da, sigur.
Ucigaşul cu camionul?
Mai încet, da?
A fost furată de la noi.
Dacă se află că n-o mai avem,
toată secţia se duce dracului.
De ce nu o recuperezi de la vânzător?
Am încercat.
Trebuie să descrii ce vinzi ca să-ţi aprobe licitaţia.
- Ticăloşii! - Am înţeles.
Vreau să te întreb...
Dacă pot rezolva problema?
Voi încerca.
Putem vorbi un minut?
Un minut.
E ciudat.
Ce?
Inelul de logodnă.
Băga-mi-aş, nu ţi l-am dat înapoi!
Am 30 de zile ca să-l înapoiez.
- Dacă nu ne mai trebuie... - O să ţi-l dau.
- Îmi pare foarte rău. - Nu-i nimic.
Ştiu că ai multe pe cap.
Plec acum.
Am de interogat nişte profesori.
- Alo? - Jamie, sunt Debra.
Fă-mi o favoare.
Acum două săptămâni am adus acasă o cutiuţă
cu un inel de logodnă.
Ţi-ai pierdut inelul de logodnă?
L-am lăsat în camera lui Harrison.
- L-ai văzut cumva? - Nu.
Ai putea să-l cauţi?
Ţi-aş fi recunoscătoare dacă m-ai ajuta.
Mulţumesc. Pa.
Salut, Dex.
Sam!
- Ce face micuţul? - Foarte bine.
- Ar trebui să-i faci o vizită. - Da, mi-ar face plăcere.
În seara asta?
Excelent.
Pe la ora 20:00?
- Perfect. - Grozav.
N-ai venit doar ca să mă întrebi de Harrison, nu?
Din păcate.
Unii din vechea gaşcă a lui Nick
au venit la atelier şi au tras cu pistolul.
- E cineva rănit? - Nu, închisesem.
Erau doar urme de gloanţe în uşa garajului.
Am sunat la poliţie, dar nu a venit nimeni.
Fără un raport al poliţiei, asigurările nu fac nimic.
- N-ai vrea să te muţi? - Nu.
Dumnezeu m-a pus acolo ca să-mi fac treaba.
- Nu mă sperii aşa uşor. - Eşti curajos, Sam.
O.G. de la G-O-D, ştii ce vreau să spun?
Da.
Nu.
- Ne vedem diseară! - În regulă.
Scuzaţi-mă, lucraţi aici?
Scrie pe legitimaţie. Sunt ghid.
Cu ce vă pot ajuta?
Am găurit din greşeală un tablou al şefului meu.
M-am sprijinit cu cotul de el. Ştiu, sunt un idiot.
- Pot sta de vorbă cu... - Veniţi cu mine.
Bine.
- Intraţi. - Mulţumesc.
...se întâmplă în culise.
Aproape 35 de ani...
Mă scuzaţi, dar nu...
L-aţi mai văzut?
...restaurarea operelor de artă.
- Nu. - Luaţi loc şi uitaţi-vă.
Veţi afla multe. De aceea a fost făcut.
...pete, lipsa culorii...
Orice lucrare poate arăta
exact cum a vrut artistul.
Se folosesc aceleaşi materiale
pe care le-a folosit el.
E incredibil cum tratează unii
obiecte care pot căpăta o valoare nepreţuită,
mai ales în laboratorul nostru de conservare a hârtiei,
unde beneficiem de...
El e.
Cel pe care îl caut. Lucrează aici.
De aceea a ştiut cum să construiască aripile.
Morgan.
Sunt detectivul Anderson.
Dispeceratul mi-a dat numărul tău.
Ne trebuie un specialist.
Suntem pe faleză.
Strada 2, numărul 1588, spre nord.
Am înţeles.
...prin radiografiere şi transpunere în infraroşu...
Ştiţi cumva numele...
Cel mai prost ghid posibil.
Ce avem aici?
Un bărbat şi o femeie. La vreo 40 de ani.
Poze pe pereţi şi verighete.
Sunt soţ şi soţie.
Trei gloanţe.
Unul în piept, două în stomac.
Rană pe obraz, dar nu de la un glonţ.
- Poate de la căzătură. - Nu, a căzut pe spate.
Parcă a fost lovit cu pumnul.
Un telefon mobil.
Ea l-o fi lovit cu el în faţă.
Aia nu e soţia.
Un singur glonţ, în piept.
A ieşit pe partea cealaltă. Tras de aproape.
Nu văd nicio armă.
Ajută-mă.
Ştim cine a tras.
Soţul pleacă, îşi uită telefonul,
soţia vede pozele...
Îl loveşte cu telefonul pe ticălosul infidel.
Apoi îl împuşcă...
de trei ori.
Când îşi dă seama ce-a făcut, e distrusă.
Îşi îndreaptă pistolul spre piept
şi trage.
Crimă şi sinucidere.
- În 15 secunde ai rezolvat cazul. - E un caz uşor.
Cum de un profesionist ca tine
lucrează cu tembelii de la Omucideri?
Sunt destul de buni.
Mai ales sora mea, Deb.
O ştii, locotenentul Morgan.
- Mă scuzaţi! Domnilor poliţişti? - Nu aveţi voie aici.
Nu, e în regulă.
Sunt proprietarul. Ei erau...
O, Doamne!
Vă pot ajuta cu ceva?
Nu vreau să fiu cinic, dar...
- Cât îi mai ţineţi aici? - Până când terminăm.
Apoi vor fi duşi la autopsie.
Cât durează până faceţi curăţenie?
Arăt cumva ca o menajeră?
Mai bine nu te-ai uita.
Poftim?
- Scuze. - Nu-i nimic.
Dumnezeu i-a dat bărbatului dorinţa de a privi femeia.
Diavolul le-a făcut să se îmbrace aşa.
Nu mă gândeam la asta.
- Dar la ce? - E trist.
Oamenii ăştia sunt condamnaţi, iar ei habar nu au.
Chiar că e trist.
Eşti foarte sensibil, Travis.
De aceea ai fost ales.
Acolo eşti tu?
Nu arăt rău, nu?
Ţi se spune "Ucigaşul Judecăţii de Apoi".
Sună bine.
Nu mai pot să apar în public.
O vei găsi pe târfă fără mine.
- Singur? Nu pot! - Ba poţi.
Am încredere în tine.
Dumnezeu are încredere în tine.
Am un chip.
Acum îmi trebuie un nume.
Travis Marshall.
Restaurare şi conservare de manuscrise vechi.
Nu are cazier...
nici amenzi de circulaţie sau măcar de parcare.
Duce o viaţă liniştită,
pe Strada Victory nr. 1742.
Vrei să-l vezi pe fratele Sam?
- Salut. - Salut, Sam.
Intră.
- Iau eu astea. - Frumos!
- Frumos apartament! - Mulţumesc.
Salut, micuţule! Ce mai faci?
E somnoros. Se apropie ora de culcare.
La fix, pentru că...
Şi el vrea să doarmă. Vrei să-l duci la culcare?
Da?
Îi mulţumeşti, Harrison?
Mulţumesc, Harrison, că mă ajuţi să-l culc pe mieluşel.
- Drăguţ din partea ta. - Nicio problemă.
- Cum se simte după operaţie? - Foarte bine.
Mă bucur.
Îl duc la culcare. Vin în câteva minute.
Bine. Noapte bună, micuţule!
- Simte-te ca acasă! - Mulţumesc.
Eu şi Sam vom sta de vorbă.
Ai un băieţel minunat.
Da, e un copil reuşit.
Cred că ţi-e foarte greu.
Te trezeşti devreme în fiecare zi,
pleci la muncă şi faci ceea ce faci.
Ce fac?
Crime, zi de zi.
- Cum ai ajuns să faci asta? - Tata a fost poliţist.
Mi-a plăcut meseria lui.
Nu pare o meserie pe care s-o faci din plăcere.
Ce s-a întâmplat, de fapt?
Într-un fel, aşa mi-a fost destinat.
- Să lucrez cu sângele. - De ce?
Când aveam trei ani, mama a fost ucisă în faţa mea.
Aşa ceva te marchează.
E dur, omule. Îmi pare rău.
Văzând asta de mic, întunecarea a intrat adânc.
Nu voi scăpa de ea niciodată.
Îţi aminteşti cum era înainte să moară?
Nu ştiu...
Ţin minte că seara mă învelea cu pătura
şi îmi cânta.
Uneori îmi atingea urechea. Mă gâdila.
- Cred că îţi plăcea. - Da.
Îţi dădea din lumina ei.
Ea e cu tine acum.
E în tine.
Cred că ţi-ai greşit omul.
Cartea Sfântă spune
că nu există întunecare pe care lumina nu o poate învinge.
Întunecarea pe care crezi
că o ai în tine...
E nevoie doar de puţină lumină
ca să o ţii la distanţă.
Crede-mă. Ştiu.
Aşa e şi cu fiul tău.
Vezi? Abia am vorbit de el şi te-ai luminat tot.
Aşa e.
Şi îi dai şi lui din lumina asta,
zi de zi, tot timpul.
Chiar crezi asta?
Văd asta.
Las-o să iasă!
E foarte frumos.
Trebuie să mai facem asta.
Dă-i drumul!
Pleacă dracului de-aici!
Ajutor!
Travis...
Unde ai fost?
Îmi pare rău.
N-am putut.
- Am încercat... - Nu-i nimic.
Mulţi eroi ai credinţei au suferit înfrângeri.
Dumnezeu i-a ajutat să învingă.
Credeam că pot!
E vina mea, de fapt.
Nu trebuia să te las singur.
Mâine voi merge cu tine.
Dar poliţia?
Crezi că Dumnezeu va permite să ne înfrâneze ceva?
Du-te acasă şi odihneşte-te.
Mâine seară o luăm de la capăt.
Mâine seară.
Fratele Sam spune că toţi avem o lumină în noi.
Dacă aflu că Travis Marshall e vinovat...
o să-i sting lumina.
E ordonat.
Toate sunt la locul lor.
Masterat în Istoria Artei la Universitatea Tallahassee,
unde era profesor Gellar înainte să dispară.
Înţeleg nevoia de a sfârşi viaţa cuiva,
dar de unde fascinaţia pentru sfârşitul lumii?
Sunt aceleaşi numere
găsite la victimele Ucigaşului Judecăţii.
Dezmembrez Biblia.
Cred că fac un păcat.
Eşti Ucigaşul Judecăţii!
Să mor dacă nu eşti singurul poliţist care respectă viteza legală.
Maşina mea nu-i jucărie. Dacă trebuie, atinge uşor 180 km/oră.
- Şi acum nu trebuia? - Nu.
Aia e profesoara noastră? Dna profesoară Porter?
- Da. - Bună, sunt detectivul Quinn.
El e sergentul Batista. De la Omucideri.
Dr. Knudson, decanul, ne-a spus că sunteţi aici.
Aşa e. Mi-a spus că veniţi.
L-aţi cunoscut pe profesorul Gellar?
Da, dar vreau să precizez
că profesorul Gellar nu are nicio legătură
cu crimele acelea.
De unde ştiţi?
Am fost asistenta lui timp de un an.
El m-a ajutat să obţin slujba.
- L-aţi văzut recent? - Nu l-am văzut de când a plecat.
- Când anume? - Acum trei ani.
Ce ştiţi de blogul lui, "Începutul sfârşitului"?
Trebuie să recunoaşteţi că e cam ciudat.
Multe idei scrise acolo sunt şi la crimele noastre.
Îi place să agite spiritele.
Să pună oamenii pe gânduri.
De asta toţi îl iubeau.
Deci l-aţi iubit?
- Era excentric? - Da.
Dar era şi inteligent, carismatic, chiar genial.
Ştia să citească printre rânduri ca nimeni altul.
Munca alături de el a fost o aventură incredibilă.
L-aţi iubit?
- Eram apropiaţi. - Apropiaţi?
Sunteţi deşteaptă, frumoasă... Pariez că vă curta.
Dacă mi-aţi fi colegă, mi-ar fi greu să nu fac asta.
A fost mai mult decât un flirt.
Am trăit împreună. Un timp.
Nu mai sunteţi împreună.
După un an,
a găsit altă brunetă drăguţă, cu care a procedat la fel.
Gellar avea o pasiune pentru studentele brunete?
Am descoperit că eram una dintre multe alte fete.
Dar nu am suferit.
Mă bucur că l-am cunoscut. A fost bun cu mine.
Erin, îngerul nostru, era brunetă.
Dacă, printr-o minune, vă contactează...
Vă sun imediat.
Doar ca să vă demonstrez că nu-l căutaţi pe el.
Dnă profesoară!
Nu putem pleca până mâine.
Ştiţi cumva un loc unde am putea să bem ceva?
Diseară, cu dvs? Ştiţi un loc liniştit?
Poate că da.
Iisuse Hristoase!
Mereu îţi iei de lucru acasă?
Nu pot lucra nici moartă în noul meu birou.
Parfumul lui Laguerta a intrat şi în pereţi.
Dacă a avut vreodată suflet, încă e acolo.
Viaţa mea era uşoară când doar prindeam criminali.
Roşu sau negru.
- Doar atât. - Cine a făcut asta?
Soţia. Crimă şi sinucidere.
Fratele tău ştie cum s-a întâmplat. Parcă ar fi vorbit cu morţii!
Da, are talent.
Ce casă! Chiar lângă plajă.
Păcat că acolo au avut loc o crimă şi o sinucidere.
Se putea şi mai rău.
Bărbat, 70 de ani,
s-a împuşcat sigur, în cap,
ceea ce e destul de rău,
dar avea pisici, iar lor le-a fost foame.
- Ajunge! - Chicago...
- Ţi-e dor? - De mâncarea de acolo.
Oriunde găseşti un hot dog foarte bun.
Dar aşa e la Omucideri.
Da. Am văzut cum ne priveşti.
Locotenenta e tânără,
Batista e cu maşina lui veche, Masuka e cu...
Am intrat pe neaşteptate în laboratorul lui.
- Era... - Ajunge!
Are nişte probleme, dar le va rezolva.
Ca şi tine, nu?
Noapte bună, Anderson.
Corectam o lucrare şi, brusc, mi-am dat seama
că o mai citisem cândva.
Nu se poate!
Ticălosul de student făcuse mici modificări,
dar îl plagiase pe C.S. Lewis.
C.S. Lewis!
Îl arestez imediat!
Am cătuşele la mine. Mergem împreună.
Sună amuzant.
Da? Mai bem un pahar?
Nu eşti căsătorit, nu-i aşa?
Sigur că nu.
Atunci, încă un rând.
Încă un rând, vă rog! Mulţumesc.
Uite cine apare când fac eu cinste!
Ascultă, avem un drum lung până la Miami, mâine.
- Nu mergem la culcare? - Scuză-mă puţin.
Poţi să pleci, dacă vrei,
dar eu o să-mi trec o profesoară pe lista cuceririlor.
Ai grijă, partenere! E implicată în caz.
Nu, e doar o persoană amabilă cu care am stat de vorbă.
Sunt aici alte 20 de femei cu care să ţi-o tragi!
Deja am cheltuit vreo 80 de dolari cu ea!
Nu vreau s-o iau de la capăt.
Haide, pleacă!
Ne vedem dimineaţă, da?
- Eşti incredibil. - Da, puişor!
Ia te uită!
Mulţumesc.
Noroc!
Salut, amice! Ţi-e somn?
Te duci la culcare?
Eşti obosit?
Ţi-am găsit inelul.
Mi-ai salvat viaţa!
Deb, chiar aşa?
Fir-ar!
A venit să te pupe de noapte bună,
nu să vadă poze cu cadavre.
Trebuia să-mi spui că vine.
- Nu poţi face asta în altă parte, Deb? - Acum? Nu. Nicăieri.
Serios? Nu ai birou?
Nu-mi place biroul meu.
Îmi place să lucrez aici.
Harrison are la dispoziţie un întreg apartament, dincolo.
Eu n-am.
- Voia doar să-ţi spună noapte bună. - Ştiu asta!
Data viitoare, mă chemi pe mine acolo?
Da. Aşa voi face.
Şi poate o să ţii pozele
pe biroul lui Dexter, ca să nu le mai vadă Harrison.
Repet, dacă îţi făceai treaba, asta nu s-ar fi întâmplat.
Treaba?
- Da. - Serios?
Vrei să spui că treaba mea e să fiu menajeră?
- L-am găsit. - Mulţumesc.
- Între jucăriile lui Harrison. - Mulţumesc.
- Bine că nu l-a înghiţit! - Fii serioasă!
- Slavă Domnului că ai venit! - Bună.
Trebuie să-l supravegheze mai bine pe Harrison.
Aduce acasă nişte poze oribile...
Ar fi aiurea dacă plec?
Jamie...
Dacă Harrison s-a culcat, ar trebui să pleci acasă.
Ne vedem mâine.
Bine.
Ţii cu ea?
Nu, o să discutăm mâine.
Dar, Deb...
Trebuie să recunoşti, asta nu e bine pentru Harrison.
Da. Sunt varză.
Ar trebui să merg la psiholog.
Nu eşti mai rău ca mine.
E chiar aşa de rău?
Pariez că niciunul nu ştie cum îl cheamă pe celălalt.
De aceea vrea Domnul să terminăm cu ei.
Cei doi...
Dă peste ei.
Eşti sigur? El pare puternic.
Nu e la fel de puternic ca Domnul!
Haide! Ia fata, până nu vine cineva.
Pune-o în portbagaj.
Ajutor!
Îmi pare rău.
Vezi ce uşor e?
Hai odată...
Bună.
Intră.
- Unde e Quinn? - În baie. Îl chem.
Joey, a venit prietenul tău.
"Alfa şi Omega pentru Enesserette".
Dnă profesoară Porter, vreţi să veniţi?
Scuză-mă, ce faci?
Aceste desene sunt ale lui Gellar?
- Nu poţi să scotoceşti prin... - Gellar le-a făcut?
Ce se întâmplă?
O, Doamne!
- Da sau nu? - Da.
Dă-mi să văd.
Sfinte Sisoe!
Vă pot ajuta cu ceva?
Michelle Ross.
Psihologul pe care îl evitaţi de câteva săptămâni.
Băga-mi-aş! Scuze.
Se mai întâmplă.
Dacă nu aţi venit la cabinet...
Aţi venit dvs la mine.
Să ştiţi că vă înţeleg.
- Să trecem la treabă, da? - Aici? Acum?
Ce are?
Să-i dăm drumul!
Ca să fie totul clar,
e vorba de împuşcăturile de la barul Don Aldo?
Aţi avut insomnii după acest incident?
Nu din cauza asta.
Vă gândiţi mult la ziua aceea?
Nu. Cine are timp?
Vă e greu să vă concentraţi la sarcinile zilnice?
Nu.
Consumaţi mai mult alcool decât înainte?
Să dea naiba dacă-mi ajunge!
Era o glumă.
- Aveţi un sentiment de vină? - Nu.
Dacă ar intra acum pe uşă, l-aş împuşca iar.
Foarte bine.
Se pare că totul e în regulă.
Da! Totul e în regulă referitor la acel incident.
Ce s-a întâmplat după aceea m-a dat peste cap.
Ce anume?
Avansarea mea.
Tot ce trebuie să fac ca locotenent.
E un criminal în oraş,
şi încerc să dau de el,
şi nu pot, şi...
Ştiţi că m-am despărţit de prietenul meu
şi n-am unde să stau, aşa că nici nu-mi vine să plec?
Stau cu fratele meu şi cu fiul lui şi...
Nu mă înţelegeţi greşit, îi iubesc, numai că...
Există un motiv că sunt mătuşă şi nu mamă şi...
Aş vrea să am o casă doar a mea.
Ar trebui să vă găsiţi una.
Detectivul Anderson...
şi iubita.
Ea? În niciun caz!
Sunt căsătorit. E şefa mea.
Locotenent Debra Morgan, Brigada Omucideri.
Scuze, credeam că...
- Nicio problemă. - Scuze.
Nu putem renunţa la banda de împrejmuire?
Însuşi locotenentul spune că pot închiria casa!
- Putem intra? - Desigur.
Mulţumesc.
Am vrut să vin, fiindcă aş dori să o închiriez.
Podeaua arată groaznic.
Aşa e.
Da, aşa e.
Trebuie înlocuită.
Acum e toxică.
Toxică?
Antigenii de la sânge persistă două săptămâni.
E pericol de hepatită C.
Nu ştiam.
Asta-mi mai lipsea!
Nu e niciun secret.
Va fi foarte greu să închiriaţi casa asta.
Legea vă obligă să spuneţi despre crime.
- Eu ştiu deja. - Şi?
Dacă v-aş da...
două treimi din chirie, chiar azi?
Trei sferturi, contract pe doi ani şi faceţi curăţenie.
Aveţi un nou chiriaş.
Cum merge cu...
Am făcut tot posibilul,
dar nu am reuşit să recuperez mâna.
A fost cumpărată prin programul eSniper.
Anonimatul e asigurat. Achiziţia e definitivă.
- Fir-ar! - Totuşi...
Îmi place acest "totuşi".
Am şters orice urmă a vânzării de pe Internet.
Îmi pare rău, e tot ce pot să fac.
Deci, dacă se uită cineva...
Nu-şi poate da seama de nimic.
Nu am semnat când am luat-o.
Nu pot fi depistat.
În cel mai rău caz, e de vină Arhiva, nu noi.
Departamentul e salvat.
Cât am stat la calculator
i-am mărit viteza. Am instalat un program
care să ajute procesorul şi, cel mai important,
am blocat site-urile porno.
Bravo!
Bate palma, Lou!
Mulţumesc.
Ieşi din parcare,
o iei la dreapta şi mergi înainte,
spre Miami River.
Dă din cap dacă ai înţeles.
Poţi lua maşina.
E a ta. Şi portofelul, tot ce vrei.
Nu vreau asta, Travis.
Atunci ce vrei?
Vreau viaţa ta.
Tu ai luat-o pe a altora.
- Ucigaşul Judecăţii de Apoi. - Dumnezeule!
Da, de aici începem. Presupun că Dumnezeu
ţi-a spus să omori atâţia oameni nevinovaţi.
Dumnezeu nu vorbeşte cu mine.
Atunci de unde ştii?
Vorbeşte cu profesorul Gellar.
- De unde ştii asta? - Fiindcă am văzut!
Dumnezeu îi vorbeşte profesorului.
Vorbeşte prin intermediul lui.
Continuă!
Înainte să-l cunosc, eram pierdut.
Dar, apoi, profesorul mi-a arătat adevărul.
Mi-a arătat calea.
- E un profet plin de adevăr şi lumină... - Aiureli!
Ai omorât pentru că ţi-a plăcut.
Răspunde-mi!
N-am putut s-o fac!
Sunt un ratat.
L-am dezamăgit pe Domnul. Ai idee cum mă simt?
Da, am vrut să-i omor pe oamenii aceia,
dar n-am putut.
Spui că Gellar ucide.
E mult mai puternic decât mine.
El nu cunoaşte teama,
nici regretul. Eu, în schimb...
Sunt jalnic.
Gellar te împinge spre întuneric, Travis,
nu spre lumină.
Nu, tu nu ştii.
Ştiu mai multe ca oricine despre întunecare.
Gellar e întruchiparea ei.
Trebuie să-ţi găseşti un alt mentor.
Opreşte.
Ieşi din maşină.
- Poftim? - Coboară şi pleacă.
Vei găsi maşina lângă muzeu.
Până la urmă, Travis mă va conduce
la cel care merită, într-adevăr, să-l ucid.
Unde eşti?
În drum spre casă.
- Ce-i cu tine? - Nu mă simt bine.
Cred că sunt bolnav. Am nevoie de somn.
- Travis, îmi ascunzi ceva? - Nu, nimic...
Dar mi-e rău.
Ne vedem mâine?
Mai ştii povestea cu Iona şi cu balena?
Iona a vrut să fugă de Dumnezeu.
N-a ajuns foarte departe.
Sper că nu încerci şi tu să fugi de Dumnezeu.
Gândeşte-te bine.
Nu cred în îngeri,
dar cred că există o luptă continuă
între lumină şi întuneric, pe pământ.
Cine ştie? Poate că fratele Sam are dreptate.
Poate că, uneori, lumina învinge.
Dar, din câte ştiu,
de obicei învinge întunericul.
Traducerea şi adaptarea: danatom