Cunosc privirea aia. Atunci devii tăcută.
- Vrei să-mi spui ce s-a întâmplat? - Ne-am certat de dimineaţă.
Ne-am spus lucruri urâte şi dureroase.
Îmi pare rău, dragă... Bărbaţii pot fi nişte nenorociţi.
Dacă ar fi sincer, atunci n-ar mai fi un nemernic.
Am înţeles.
Încerca din răsputeri să fie rezonabil.
Dar m-a împins la limită de prea multe ori.
Doamne, câteodată mi-aş dori să se sature de mine...
Şi să refuleze, să-mi spună că-s o pacoste, dacă aşa sunt.
În schimb, el e atât de...
- Nu te învinovăţi. - Nu?
Nu-mi poţi spune că, dacă sunt supărată
pe soţul meu că nu ţipă la mine, e ceva normal.
E una dintre problemele pe care nu le am cu Tom.
- Totuşi, îl iubeşti. - Sigur că da.
- Suntem parteneri pe viaţă - Îţi admir pragmatismul.
Tu încă îl iubeşti pe Rick?
M-am întrebat asta de multe ori şi cred că răspunsul e "da".
Doar că încerc să-mi amintesc cum trebuie să meargă lucrurile.
Poate că singura noastră problemă e că ne-am căsătorit atât de tineri.
Este...
Scuză-mă.
- Trăieşte? - E în operaţie.
Cum s-a întâmplat?
Ni s-a transmis prin staţie că erau doi suspecţi într-o maşină,
dar a fost şi un al treilea bărbat.
Cineva a dat-o în bară. Eu am dat-o în bară.
Nu l-am văzut la timp, Lory, e vina mea.
Nu-mi vine să cred.
Ce să-i spun?
Cum să-i spun fiului meu că tatăl lui a fost împuşcat?
Nu trebuie să o faci singură.
Bine.
Traducerea şi adaptarea: ionuţ666, felixuca & veveriţa_bc
THE WALKING DEAD Sezonul 2, Episodul 2
Sincronizare BluRay: Florin C, titrări.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro www.niftyteam.ro & www.titrări.ro
Haide!
Mişcă-te, nenorocitule!
Haide, du-ne acolo!
- Îmi pare rău. - Să mergem, haide!
Tată!
- A fost împuşcat? - Împuşcat de omul tău.
- Otis? - A spus să-l găsesc pe Hershel.
Tu eşti?
- Ajută-l... ajută-mi băiatul! - Du-l înăuntru!
Am nevoie de trusa completă, Patricia.
- Maggie... - Da?
Analgezice, coagulante... Ia tot ce găseşti.
Prosoape curate, cearceafuri, alcool.
Pune-l aici!
- Faţă de pernă. - Trăieşte?
Faţă de pernă, repede!
Trăieşte?
Împătureşte-o şi fă un pansament. Aplică presiune pe rană.
Am puls, dar e slab.
Mă ocup eu, dă-te la o parte!
- O perfuzie, Maggie. - Avem nevoie de spaţiu.
- Cum te numeşti? - R... Rick.
- Rick? - Mă cheamă Rick.
O să facem tot ce putem, Rick, bine?
Trebuie să ne laşi să ne ocupăm de el.
Acum.
Mişcă!
Trăieşte, e încă în viaţă?
Bine.
E în regulă.
Ai sânge pe faţă, omule.
Bine.
De acum mă ocup eu.
Unde e... E bine?
- Ştii ce grupă sanguină are? - A-pozitiv, la fel ca mine.
E norocos.
Nu te îndepărta. O să am nevoie de tine.
- Ce s-a întâmplat? - Urmăream o căprioară.
Glonţul a trecut prin ea. A trecut drept prin ea.
Căprioara a încetinit glonţul şi asta i-a salvat viaţa,
dar n-a ieşit întreg. S-a rupt în bucăţi
Dacă scot fragmentele de glonţ... Şi am numărat vreo şase...
Nu l-am văzut, până când n-a fost la pământ.
- Lori nu ştie? - Nu, ea...
Soţia mea nu ştie...
Încă îţi faci griji pentru el?
- A fost o împuşcătură. - Am auzit-o cu toţii.
De ce doar una... De ce un singur foc?
Poate că au doborât un zombi.
Te rog, nu mă lua peste picior.
Ştii că Rick sau Shane n-ar trage pentru un singur zombi.
Ar face-o fără zgomot.
N-ar fi trebuit să ne ajungă din urmă până acum?
Oricum, nu avem ce să facem.
Nu putem fugi prin pădure şi să urmărim ecourile.
- Ce facem? - La fel ca până acum.
O căutăm pe Sophia prin tufişuri şi ne croim drumul pe autostradă.
Sunt sigură că o să ne întâlnim cu el la rulotă.
Îmi pare rău că treci prin asta.
- Ştiu ce simţi. - Aşa cred, mulţumesc.
Gândindu-mă la ea, că e singură în pădure...
Gândul că nu ştiu ce se întâmplă cu ea mă omoară.
Sper şi mă rog în continuare să nu ajungă ca Amy.
Dumnezeule!
E cel mai oribil lucru pe care l-am spus vreodată.
Dacă are vreo importanţă, toţi sperăm şi ne rugăm cu tine.
Îţi spun eu cât face asta: nici cât o ceapă degerată!
Speranţa şi rugăciunea sunt pierdere de vreme.
O vom găsi pe fetiţă şi va fi teafără.
Doar eu sunt calm pe aici? Doamne sfinte!
O să strângem o grămadă de piese de schimb, crede-mă.
- N-ar fi trebuit să se întoarcă? - Încă e lumină.
Să nu ne facem, încă, griji.
Cum te simţi?
T-Dog? Te-am întrebat cum te simţi.
Te rog, nu mă ignora!
Mă doare foarte rău! Îl simt cum palpită...
Lasă-mă să văd!
- Nu mă atinge! - Îmi pare rău.
Venele tale sunt foarte decolorate. Ai o infecţie foarte gravă.
Rişti să mori de septicemie.
Măiculiţă... N-ar fi caraghios?
Lumea e un Iad. Morţii au înviat ca să-i devoreze pe cei vii...
şi pe Theodore Douglas îl dă gata o tăietură la braţ.
Da, ar fi o tâmpenie.
De ieri tot zic că trebuie să-ţi dăm antibiotice.
Am căutat prin toate maşinile astea.
Nu pot să cred că n-am găsit niţică ampicilină sau altceva
nicăieri, pe aici!
- Ţie-ţi vine să crezi? - Ai zice că ar trebui să găsim.
Asta e şi părerea mea.
Atunci... N-am căutat suficient de bine.
Hai să mai căutăm!
De ce l-am lăsat să vină cu noi? Trebuia să-l fi trimis cu Lori.
Dacă o apuci pe calea asta, nu mai scapi de remuşcări.
Dacă dispare o fetiţă, o cauţi. E simplu.
- Ai zis să ne întoarcem. - Nu contează ce am spus.
Carl a fost împuşcat pentru că n-am luat repede o decizie.
Eu ar fi trebuit să fiu acolo.
Ai fost acolo, partenere.
Ai scos-o la capăt. La fel va face şi el.
De asta am ieşit din spitalul ăla?
Mi-am găsit familia ca s-o sfârşesc aici, aşa?
- Asta-i o glumă sadică? - Încetează! Opreşte-te!
O fetiţă dispare...
O cauţi. Pur şi simplu.
Rick... Are nevoie de sânge.
Ţine-l bine!
- Tată! - Îl ţin.
Aproape am reuşit.
- Încetează! Îl ucizi! - Rick, vrei să trăiască?
- Are nevoie de sânge. - Fă-o acum!
- Aşteaptă! - Doar a leşinat.
Unul scos... Mai rămân cinci.
Tensiunea e stabilă.
Lori ar trebui să fie aici. Nici nu ştie ce se întâmplă.
Trebuie s-o găsesc, s-o aduc înapoi!
- Nu poţi face asta. - E mama ei!
Trebuie să afle ce s-a întâmplat! Fiul ei zace aici, împuşcat.
Va avea nevoie de mai mult sânge.
Nu se poate îndepărta de pat, la mai mult de 15 metri.
- Haide... - N-am nimic!
- Sunt teafăr... - Mă ocup eu de el.
Deocamdată e în stare stabilă.
Lori trebuie să fie aici, Shane... Trebuie să ştie.
Bine, înţeleg. Mă ocup eu de tot...
dar trebuie să-ţi faci şi tu treaba.
Treaba mea?
Trebuie să fii aici, alături de fiul tău.
Chiar dacă n-ar avea nevoie de sângele tău ca să supravieţuiască,
nu te pot lăsa să ieşi pe uşa aia.
Ţi-aş rupe picioarele dacă ai încerca.
Ştii, nu-i aşa?
Dacă ar păţi ceva şi tu nu ai fi aici...
Dacă... s-ar stinge cât tu n-ai fi aici,
nu ţi-ai ierta-o niciodată şi nici Lori!
- Ai dreptate. - S-a întâmplat vreodată să n-am?
Ştii, când... erai în spital,
cel din care nu se aştepta nimeni să mai ieşi...
s-o fi văzut pe Lori!
Era...
Puterea femeii ăleia... Nici nu-ţi poţi imagina.
Asta trebuie să ai acum.
Carl, de asta are el nevoie de la tine, acum.
Aşa că ţine-te tare, prietene!
Auzi? Te-ai ales cu partea cea grea.
Lasă restul în seama mea, bine?
- În regulă. - Bine.
Deocamdată e în afara pericolului,
dar trebuie să scot fragmentele care au mai rămas.
Cum? Ai văzut în ce stare era.
Ştiu, şi era cea mai superficială rană.
Trebuie să tai mai adânc ca să ajung la celelalte.
- Măiculiţă... - Nu-i doar asta.
Spune-mi!
Are burta umflată, tensiunea îi scade,
deci sângerează intern.
Un fragment trebuie să fi atins un vas de sânge.
Trebuie să-l deschid, să-i suturez vasul rupt.
El nu poate mişca atâta vreme cât îl operez.
Absolut deloc. Dacă reacţionează ca mai devreme,
voi tăia o arteră şi va muri în câteva minute.
Ca să încerc să-l ajut, trebuie să-l anesteziez.
Dar, dacă o fac, nu va putea respira singur.
Am ajunge la acelaşi rezultat.
- De ce va fi nevoie? - De un aparat respirator.
- Ce altceva? - De un tub,
de provizii chirurgicale, bandaje, suturi.
Dacă ai avea toate astea, l-ai putea salva?
De le-aş avea, aş putea încerca.
Cel mai apropiat spital a ars acum o lună. Liceul...
La el mă gândeam. Acolo era un adăpost al FEMA.
Ar avea tot ce ne trebuie.
Ultima oară când l-am văzut, era invadat de zombi.
Nu te puteai apropia de el. Poate că acum e mai bine.
Ţi-am zis să laşi restul în seama mea.
E prea târziu să-mi retrag afirmaţia?
- Nu-mi place că mergi singur. - Haide!
Doctore, fă-mi o listă şi desenează-mi o hartă!
Nu-ţi va trebui hartă. Te voi duce eu acolo.
- Sunt doar opt kilometri. - Otis, nu!
Dragă, n-avem timp să bâjbâim şi eu sunt responsabil.
N-o să stau degeaba cât el ia totul în piept de unul singur.
- N-o să păţesc nimic. - Eşti sigur?
Ştii măcar cum arată chestiile despre care vorbeşte el?
- Dacă mă gândesc mai bine, nu. - Am fost voluntar pe ambulanţă.
Ştiu cum arată.
Putem sta de vorbă până duminica viitoare
sau putem să ne mişcăm rapid.
Prefer să ne grăbim.
Ar trebui să-ţi mulţumesc.
Aşteaptă să-ţi vezi băiatul pe picioare, apoi mai vorbim.
Voi strânge nişte lucruri.
Unde-i soţia ta?
În curând o să se întunece afară.
- Ar trebui să renunţăm. - Hai să ne întoarcem!
- O luăm de la capăt mâine? - Da. Mâine o vom găsi.
Ia ce-ţi trebuie şi pleacă! Să te ţii tare, bine?
E o armă grozavă, Rick.
Ţi-o voi aduce înapoi în stare bună.
E singura pe care o am.
- Ce zi ciudată a devenit asta! - Nu-i aşa?
Hai să vedem ce face băiatul tău!
Am mai găsit nişte baterii,
o sticlă cu apă roz, foarte şic,
o macetă excelentă, nou-nouţă
şi m-am gândit că lui Glenn i-ar plăcea chitara asta.
Poate ştie să cânte la ea.
N-am găsit medicamente. Tu?
Da, Ibuprofen şi astea.
- Ce facem? - Adunăm proviziile.
Nu, vreau să spun... ce facem?
Oamenii sunt în pădure, o caută pe biata fată, iar noi stăm aici.
De ce?
Ne consideră cei mai slabi.
Câţi ani ai? 70?
- 64. - Iar eu sunt tipul de culoare.
Îţi dai seama în ce situaţie precară mă aflu?
Ce naiba vrei să spui?
Vorbesc despre doi şerifi cowboy cumsecade
şi despre un ţărănoi al cărui frate şi-a tăiat mâna
pentru că am scăpat eu o cheie.
Cine crezi că va fi primul care va fi linşat?
Doar nu vorbeşti serios! Îmi scapă mie ceva?
Cowboy-i ăia au fost corecţi cu noi.
Dacă nu mă înşel, ţărănoiul ăla s-a dat peste cap să te salveze,
de mai multe ori.
Nu uita de Andrea. Şi-a ucis sora.
- Era deja moartă. - Apoi a vrut să se arunce în aer.
- Da, sigur e sănătoasă la cap. - Trece printr-o perioadă grea.
- Ce te-a apucat? - Lumea trece printr-o perioadă grea.
La naiba! Deschide ochii! Uite unde suntem...
În ce belea ne-am băgat!
Hai să plecăm! Să luăm rulota.
- Ai luat-o pe arătură! - Pe bune, amice!
De ce stăm pe marginea drumului, ca nişte momeli perfecte?
Hai să plecăm împreună! Să plecăm înainte să se întoarcă ei.
Doamne! Arzi de febră!
Dă-o încoace! Haide!
Ia astea! Trebuie să-ţi scadă febra.
Unde naiba sunt?
- Mai avem de mers? - Nu prea mult...
Mai sunt vreo 90 de metri, în linie dreaptă.
Păcat că n-avem aripi.
În linie dreaptă, pe naiba!
Andrea?
Nu!
Lori? Lori Grimes?
Sunt Lori.
Rick m-a trimis. Trebuie să vii imediat!
Poftim?
A avut loc un accident... Carl a fost împuşcat.
Mai trăieşte, dar trebuie să vii acum!
Rick are nevoie de tine! Vino!
N-o cunoaştem pe fata asta. Nu te urca pe calul ăla!
Rick a zis că mai sunt şi alţii pe autostradă,
în blocajul ăla din trafic?
Pe drumul de la Backtrack către Fairburn,
trei kilometri mai încolo, e ferma noastră.
Veţi vedea cutia poştală. Ne cheamă Greene.
Taci!
Împuşcat? Cum adică?
Nu ştiu, Dale. Eu n-am fost acolo.
Ştiu doar că o tipă a ieşit de nicăieri
călare pe un cal şi a luat-o pe Lori.
Şi tu ai lăsat-o?
Pe naiba a venit de nicăieri. A fost trimisă de Rick.
A ştiut numele lui Lori şi pe al lui Carl.
Am auzit nişte ţipete. Tu ai fost?
A fost atacată de un zombi. Era s-o mierlim.
Andrea, te simţi bine?
Locul ăsta e splendid.
Aparţine familiei mele de 160 de ani.
Nu pot să cred câtă linişte e aici. E neatins. Eşti norocos.
N-am fost nici noi ocoliţi de probleme.
Am pierdut prieteni, vecini...
Epidemia mi-a luat soţia, pe fiul meu vitreg...
Îmi pare rău.
Fiicele mele au fost cruţate. Îi mulţumesc lui Dumnezeu!
Noi nu ne mai avem decât unii pe alţii.
Sperăm să rezistăm în pace până se găseşte un leac.
Am fost la CDC...
A dispărut acum. Nu există un leac.
Eu nu cred.
Când a apărut SIDA, toată lumea s-a panicat.
Un băiat a venit bolnav,
iar nişte părinţi şi-au retras copilul de la şcoală,
ca să nu stea în aceeaşi încăpere.
De data asta, e altceva.
Aşa spune lumea mereu: "De data asta, e altceva."
De data asta, chiar e.
Omenirea s-a luptat cu molimele încă de la început.
Luăm bătaie pentru o vreme. dar apoi ne revenim.
Aşa se corectează natura, aşa reface echilibrul.
Aş vrea să cred asta.
Îmi pare rău.
Băieţelul meu.
Băieţelul meu...
E în regulă. Mama e aici.
O să te faci bine.
O să te vindecăm noi.
Încet...
- Câte transfuzii ai făcut? - Doar două.
Şi el a vrut să facă asta pentru tine când ai fost în spital.
A trebuit să-l conving să renunţe.
Mulţumesc.
Din ce înţeleg, după ce se întorc Shane şi celălalt bărbat...
Otis.
- Idiotul care mi-a împuşcat fiul. - Doamnă, a fost un accident.
O să reţin asta pentru mai târziu.
Deocamdată, e idiotul care ne-a împuşcat fiul.
Lori, fac şi ei tot ce pot ca să-l facă bine.
După ce se vor întoarce ei, o să poţi face operaţia?
O să fac tot ce pot.
- Ai mai făcut operaţii din astea? - Da, oarecum.
Oarecum?
Scumpo, nu ne permitem luxul să căutăm un chirurg.
Nu, înţeleg asta. Dar tu eşti doctor, nu?
Da, doamnă, desigur.
- Sunt medic vet. - Veteran? Medic de front?
Medic veterinar.
Şi asupra cui ai mai făcut operaţii de genul ăsta?
- Pe vite, porci? - Trebuie să stau jos.
- Eşti depăşit de situaţie, nu? - Dnă, nu suntem cu toţii depăşiţi?
Hai să aruncăm o privire.
Vezi rulota aia medicală de peste drum?
- Tocmai acolo trebuie să ajungem? - Da.
Nu vreau s-o fac. Nu putem pleca aşa.
Carol, grupul e împărţit. Suntem împrăştiaţi şi slabi.
Şi dacă ea se întoarce, iar noi n-o să mai fim aici?
E posibil să se întâmple şi asta.
Dacă Sophia s-ar întoarce şi noi am fi plecaţi, ar fi groaznic.
Bun. Trebuie să ne facem un plan.
Eu zic că mâine-dimineaţă e suficient de devreme ca să plecăm.
O să avem timp să facem un semn mare şi să-i lăsăm nişte provizii.
- Stau eu de pază aici, la rulotă. - Rămân şi eu cu rulota.
Vă mulţumesc amândurora.
- Mă bag şi eu. - Dacă rămâneţi cu toţii...
Tu, nu, Glenn. Tu pleci. Ia Cherokee-ul lui Carol.
Eu? De ce mă băgaţi mereu pe mine la înaintare?
Trebuie să găseşti ferma, să iei legătura cu ai noştri,
să vezi care-i treaba, dar, cel mai important,
trebuie să-l duci pe T-Dog acolo. El nu mai are de ales.
Rana i s-a înrăutăţit. Are o infecţie gravă la sânge.
Trebuie să-l duci la fermă şi să vezi dacă au antibiotice.
Altfel, T-Dog va muri, şi nu glumesc.
Ia-ţi cârpele pline de ulei de pe motocicleta fratelui meu!
De ce-ai aşteptat până acum ca să spui ceva?
Am rezervele fratelui meu.
Amfetamine, Extasy... N-avem nevoie de asta.
Am nişte analgezice mişto.
Doxiciclină. Nu e de la vreo firmă fără nume, e de calitate.
Merle a luat gonoree din întâmplare.
Iar îi scade tensiunea. Nu mai putem aştepta prea mult.
Mă duc să mai iau ce are nevoie.
- Mă duc să aduc. - Unde te duci?
A spus că e la 7,5 km. Trebuiau să fi ajuns deja.
- Ceva s-a întâmplat. - Eşti nebun la cap?
- Nu te duci după ei! - Rick, ascultă de soţia ta.
- Dacă au dat de necaz... - Nu eşti în stare să faci ceva.
Ai donat prea mult sânge. Abia te ţii pe picioare.
N-ai reuşi să traversezi nici curtea.
- Ceva s-a întâmplat. Trebuie să plec! - Nu! Locul tău e aici.
Dacă Shane a spus că se întoarce, o să se întoarcă!
- E exact ca tine! - Nu pot să stau degeaba aici.
Exact asta o să faci!
Dacă vrei să te rogi sau să plângi sau să te cerţi cu Dumnezeu, n-ai decât,
dar nu pleci nicăieri, Rick, deoarece Carl are nevoie de tine.
Iar eu nu pot să trec prin asta singură.
Nu prin situaţia asta.
Chiar nu pot...
Aici!
Intubator endotraheal, pentru noul meu inhalator.
Bravo! Hai să mergem!
- Haide! - La naiba!
Hai! Rămâi aproape de mine!
Nu!
Haide!
Nu!
Haide!
Aici!
Gata!
Dă-te înapoi!
Fir-ar să fie!
Traducerea şi adaptarea: felixuca, ionuţ666 & veveriţa_bc
Sincronizare BluRay: Florin C, titrări.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro www.niftyteam.ro & www.titrări.ro