BOSS 1x01 LISTEN / ASCULTĂ
Original Transcript by Elderman www.addic7ed.com
Traducerea şi adaptarea Tureac Adrian
2011 (c) subs.ro TEAM www.subs.ro
Aşezaţi-vă.
Vă rog.
Se cheamă Lewy Body.
Cantităţi microscopice, anormal de mari de proteine
care se depozitează pe celulele cortexului cerebral
şi pe materia cenuşie, aici şi aici,
distrugându-le în timp,
atrofiind lobul frontal şi pe cel temporal.
E o boală rară. Nu e Alzheimer.
Nu e Parkinson. Dar la fel ca şi în cazul lor,
progresul degenerativ apare încet,
ireversibil şi nu există nici un tratament.
Întâi, vi se vor deteriora funcţiile mentale primare,
orientarea, inteligenţa, percepţia.
Modul de a vorbi va deveni neobişnuit, câteodată fără noimă,
cu repetiţii inconştiente şi pierderi de cuvinte.
Veţi avea halucinaţii vizuale severe, din ce în ce mai puternice,
paranoia, iluzii.
Depresia este un lucru comun, chiar şi anxietate.
Pe măsură ce boala avansează, veţi avea episoade distonice,
rigiditate musculară, spasme, pierderea limbajului, a memoriei.
În final, nu veţi mai putea să duceţi la capăt lucruri simple, zilnice.
Mobilitatea corpului se va reduce drastic
cu nivele fluctuante de inconştientă,
ce pot dura între zile şi săptămâni, până când veţi muri.
Cât timp mai am?
E greu de spus. Trei, poate cinci ani.
Poate să fie mai mult, poate să fie mai puţin.
Nu trebuie să mă vadă nimeni tremurând.
Am putea să ameliorăm asta cu medicamente anti-Parkinson.
Ce medicamente?
Ar putea să vă amplifice halucinaţiile
şi iluziile psihotice.
- Ce medicamente? - L-dopa.
Combinată cu Rivastigmin.
Poate şi haloperidol pentru partea neuroleptică.
Trebuie să vedem ce vi se potriveşte.
Dacă, spre exemplu, comportamentul dumneavoastră devine agresiv,
periculos pentru dumneavoastră sau pentru cei din jur,
veţi dori să fiţi sedat sau imobilizat?
Când funcţiile senzoriale se vor deteriora,
veţi încerca să le reparaţi prin operaţii
chirurgicale sau veţi dori să le lăsaţi aşa cum sunt?
Trebuie să luaţi aceste decizii acum.
cât încă mai puteţi.
Eventual, veţi avea de nevoie de îngrijire permanentă,
undeva confortabil unde nevoile dumneavoastră pot fi îndeplinite.
Presupun că acest loc va fi acasă la dumneavoastră.
Probabil veţi dori să vă anunţaţi familia.
Există grupuri de suport, oameni care să aibă grijă de dumneavoastră.
Mulţumesc, doctore.
20.000 de oameni obişnuiau să muncească aici,
măcelărind sute de mii de porci şi vaci în fiecare zi.
"Viaţa,
cu toate relele şi bunele sale,
nu este un lucru atât de măreţ până la urmă,
fie că eşti om sau animal. "
- Sinclair - Da.
Mulţumesc aţi venit până aici, doctore.
Ştiu că înţelegeţi.
Înţeleg.
Sunt pregătit.
Cu mâinile goale,
săpând, distrugând,
plănuind, construind.
Distrugând, distrugând.
Construind, distrugând, distrugând, distrugând.
Distrugând, reconstruind, distrugând din nou, reconstruind.
Sunt gata. Prezenţa a fost în jur de 600.
Podiumul este pe partea dreaptă a scenei.
Veţi traversa scena. Cunoscuţii vor fi în spate pentru camerele de filmat,
printre primele trei rânduri.
Hayes, Rosen, Cullen şi soţia sa sunt pe partea stângă a scenei în acea ordine.
Când îi prezentaţi, ea va veni prima, apoi Cullen.
Kenny Williams vă va introduce pe dumneavoastră.
Williams? Cine e...
- Pilot pe bombardier. - Aşa, exact.
Doamnelor şi domnilor, primarul acestui oraş măreţ,
Tom Kane.
Dle. primar, mă bucur să vă văd.
Mă bucur să vă văd. În regulă.
Mulţumesc, Kenny.
Pe cine aţi ales pentru primul tur?
Purjols? Haide, nu-i lua în seamă. Poţi să-mi spui.
Mai târziu.
În regulă. Kenny Williams, pilot pe bombardier.
Acum 180 de ani, un tânăr ajungea în acest oraş cu barca.
Numele său era Jeremiah Porter,
un preot presbiterian.
Ceea ce a găsit a fost o aşezare
nu mai mare de 300 de oameni.
Majoritatea era soldaţi staţionaţi în Fort Dearborn
împreună cu câţiva vânători francezi
şi grupuri de indieni Potawatomi.
Printre ei, viciile erau mari,
corupţia era un mod de viaţă acceptat.
Prostituţie, băutură, jocuri de cărţi, zaruri,
toate formele jocurilor de noroc erau o ocupaţie comună.
Jeremiah Porter s-a decis să schimbe acest lucru.
A construit o biserică, prima biserică din oraş,
prima Biserică Prezbiteriană din Chicago.
lar de acolo şi-a început munca
eradicând jocurile de noroc, stopând viciile
şi ridicând pumnul asupra corupţiei.
Chiar şi în ziua de astăzi, biserica Prezbiteriană îşi ţine slujbele zilnic.
Acest lucru stă ca un testament al adevărului
despre natura acestui măreţ oraş,
cel mai american oraş dintre toate,
Chicago.
Aşa.
Oraş în care cele mai întunecate elemente
au dat viaţă celor mai măreţe cruciade ale luminii.
Jucătorii de noroc, păcătoşii şi cei care corup,
mafioţii şi funcţionarii corupţi
au fost mereu puşi faţă în faţă
cu cei care nu vor, nu pot fi corupţi...
Ce dracu' e asta?
Oameni cu un moral imens,
oameni cu coloană vertebrală şi integritate de neimaginat,
oameni a căror stăruinţă, muncă şi sudoare,
planificare, construcţie, dărâmare şi reconstruire
au făcut acest oraş şi acest stat ceea ce este astăzi.
Prietenul meu,
guvernatorul Mac Cullen este un asemenea om.
Haide, Mac.
lar cu ajutorul vostru,
Mac va fi iarăşi la conducere în Springfield.
Cullen, Cullen, Cullen...
E rândul tău, Mac.
În regulă, toată lumea, ascultaţi.
Luaţi-vă lucrurile. Salva, Miguelito,
aduceţi toate excavatoarele de 360 şi hidraulica.
Astăzi muncim aici.
Nu ştiu cine a negociat contractul ăsta,
dar avem 1372 de parcele de periat,
iar pentru fiecare dintre ele vreau acelaşi lucru, 10 centimetri.
- Vine cam jumătate de lopată, nu? - Da.
Nici un centimetru mai mult. Când ajungeţi la adâncimea aia,
vă opriţi, repet, vă opriţi şi îI chemaţi pe unul dintre oamenii mei.
Noi nu ne putem atinge de pământ, voi nu vă puteţi atinge de coşciuge.
Aşa că va trebui să muncim împreună. În regulă, să mergem.
- Să mergem. - Haideţi, băieţi.
Nu, fără cină. Trebuie să plece la ora 8 fix.
Ce fel de cadouri?
Doamnă, vă sun eu înapoi, în regulă?
Nu, vă sun eu înapoi. Mulţumesc.
Cullen a sunat de trei de când aţi plecat.
Sună-I.
Şi trimite-I pe Stoney înăuntru, te rog.
Cullen la telefon, domnule.
Fă-mi legătura.
- Tom. - Mac.
- Un discurs pe cinste. - Mulţumesc.
E deja în "The Times" şi în "The Sentinel".
- Cum arată? - E bine.
Mergem la scară largă pentru următoarele două săptămâni.
Sunt în oraş două zile înainte de primul tur.
Cum e vremea?
E ca dracu' peste tot pe unde se votează.
Unii cu câte două, trei termene,
nişte nenorociţi bătrâni, bine intenţionaţi,
cu metode legitime, cu bani,
binevoitori, cu tărie de caracter
şi care şi-o fură fără să ştie de unde a venit.
Cu legăturile lui Walsh la DC, de ce nu dai drumul la reclame
şi să o laşi să se distrugă singură încercând să-i apere?
Da, Walsh. De Walsh ştiu cum să mă ocup.
Nu evenimentul principal mă îngrijorează.
- E primul tur. - Primul tur e al nostru, Mac.
Ai districtul Cook. Ce altceva îţi mai trebuie?
Da, desigur. Mulţumesc, Tom.
Cam asta e tot.
Pot să te mai ajut cu ceva?
O să întreb dacă o să fie nevoie. Mulţumesc din nou, Tom.
Mac.
În regulă, vreau să ştiu exact cum vrea să mă atace,
când, cum, cu ce. Băga-mi-aş!
Are legătură cu contractul O'Hare?
Nu pune întrebări.
Ăsta nu e un moment în care tu înveţi ceva.
Cretin nenorocit.
Cum arată treaba cu puştiul?
O să ajungă într-o oră.
- E pregătit? - E pregătit.
Atacurile lui asupra lui Cullen devin din ce în ce mai îndrăzneţe.
Îi spune cineva ce să facă?
Nu. Ori chiar îi pasă,
ori e cel mai ambiţios nenorocit pe care I-am văzut vreodată.
E normal, merge la biserică,
are familie, copii, camera de luat vederi îI place.
E tânăr, dar jocul nu mai e acelaşi.
Nimănui nu-i mai pasă de chestia asta.
Stoney,
am nevoie să fiu 5 minute singur.
Sigur.
- 62. - Clinica.
Aşteptaţi vă rog. Emma.
- Doriţi să lăsaţi un mesaj? - Numărul 62.
Pot să vin şi eu cu el?
- Sunteţi din familie? - Da, sunt nepotul lui.
Care e numele dumneavoastră, domnule?
Morrison, Alton Morrison.
Data naşterii?
25 mai 1935.
- Adresa? - Locuieşte în Englewood.
- Mai aveţi nevoie de altceva? - Un cod poştal.
60621.
Primeşte ajutor medical? Din partea bisericii sau de altundeva?
- Nu. - Cum vă numiţi?
Darius. D.
Are emfizem. Folosea inhalatoare,
dar a început să aibă dureri.
Va veni imediat un doctor să vorbească cu dumneavoastră.
Nu vă supăraţi, pot să răspund?
E personal.
Nu pot să vă las singur aici.
În regulă.
Da.
Nu pot acum.
Da, cât?
Ce...
De ce?
Omule, spune-i că nu pot.
Asta e, frate.
În regulă.
În regulă, ce-avem aici?
Dl. Morrison.
Era tatăI tău.
- TatăI meu? - La telefon.
Ce vroia?
Doar să-I suni.
63.
Cu nu foarte mult timp în urmă,
probleme financiare plasau şcoala elementară Noble Square
pe lista şcolilor în pericol de închidere.
Dar printr-un parteneriat cu Scientia,
angajaţii, profesorii şi studenţii de la Noble Square
au îmbunătăţit această şcoală
până în poziţia în care a ajuns una dintre cele mai bune şcoli din oraş.
Notele au crescut. Prezenţa la cursuri a crescut.
Părinţii şi studenţii sunt satisfăcuţi.
Scientia, alături de guvernul local
a asigurat tehnologia critică
necesară repunerii acestei şcoli pe picioare.
Directorul executiv al Scientia, Mike Bosovic,
este chiar el însuşi un absolvent al Noble Square.
De aceea ştiu că a salva această şcoală în particular
a avut o importanţă personală pentru el.
Bine lucrat, tuturor.
Bine lucrat.
Dna. Kane a citit studenţilor
şi s-a întâInit cu angajaţii şi profesorii de la Noble Square.
Este programată să-şi continue întâInirile
cu personalul Scientia la sediul central în această după-masă.
Să filmăm câteva imagini cu studenţii.
Vreţi ceva mai bun?
- La ce te gândeşti? - Miller. "Sentinel".
Filmează acolo, mucegaiul.
Filmează aia şi pe urmă mută cadrul pe ea.
În regulă, iar aici,
cine îşi aduce aminte ce era în cutia asta?
Hei, hei, hei.
Ai grijă, Ai grijă.
Învârte-I. Învârte-I.
Da, spune.
Alberto, sunt eu, Checo.
Care Checo?
Checo... Checo Garza.
Ce vrei?
Ai spus să te sunăm dacă se întâmplă ceva la locaţie.
Mă mai ţii mult la telefon? Făceam ceva.
S-a întâmplat ceva. S-a întâmplat ceva.
Omule, vorbesc serios, spune ce vrei.
Am găsit nişte semne,
de-ale nativilor.
Sub morminte?
Da.
- Native? - Da.
- Adică indiene? - Da, da.
O întrebare.
De ce serviciul public?
Pentru că am încredere că guvernul poate face
ceea ce sectorul privat nu poate...
Să ofere o plasă de siguranţă necesară afacerilor private să prospere.
Pentru că cred în puterea persoanelor normale
de a face lucruri extraordinare.
Trezorierul Zajac e aici, domnule.
- Dle. primar. - Mă bucur să te văd.
- Ezra Stone. - Sunt născut aici, în sudul Chicago,
în junglă.
TatăI meu a fost metalurgist la E.C. Tin toată viaţa sa.
lar singurul lucru pe care I-a vrut vreodată de la mine
a fost să nu ajung niciodată ca el.
Sunt sigur că aţi mai auzit asta şi înainte.
Student la Stanford, dreptul la Universitatea din Chicago.
După care direct la Holland & Dunn în oraş.
Puteţi să spuneţi că a fost calea cu cele mai puţine obstacole.
Într-una din zile, am realizat că pot vedea tot tabloul,
nu doar paşii pe care i-am făcut să ajung unde sunt,
dar şi fiecare pas pe care îI voi face de acum încolo...
pentru tot restul vieţii mele.
M-a făcut să mă simt mizerabil.
M-am angajat în domeniul imobiliar.
Eram prea calificat şi plătit prea puţin.
Dar totul s-a schimbat.
Cea mai rea zi a mea acolo era întotdeauna mai bună
decât cea mai bună zi a mea din sectorul privat.
De acolo am candidat pentru postul de Trezorier de Stat. Am câştigat.
Şi fiecare zi a fost magnifică de atunci.
Deoarece orice fac, fiecare decizie pe care o iau,
într-o măsură oricât de mică,
afectează viaţă fiecărui cetăţean din acest stat,
a fiecăruia dintre toţi cei 12.910.409.
Şi asta contează.
Puştanul ăsta...
Vino cu mine.
Când Cermak era primar, obişnuia să vină aici mereu.
Era un boem, un imigrant...
Clasa muncitoare, la fel ca tine,
numai că îi lipsea carisma.
Dar avea un har. Înţelegea oamenii.
A fost primul care i-a forţat pe irlandezi
să-şi împarte puterea cu celelalte etnii.
Îi spunea "Câte o casă pentru fiecare."
De aici avea o vedere completă asupra tot,
toate cele 50 de cartiere.
Partea de Nord, Piaţa Lincoln, Germanii,
Nord-Vestul, Division şi Ashland,
partea ta, Triunghiul Polonez
precum şi Cehii şi Evreii;
Partea de Vest - italienii, Partea de Sud - negrii,
toţi ceilalţi şi irlandezii dintre ei.
Astea era triburile. Se urau unii pe alţii.
S-au bătut, măcelărit, omorât şi revoltat unii împotriva altora.
Cermak ia adus aproape pe toţi,
i-a pus la un loc
şi a creat prima forţă politică
cu adevărat dominantă pe care a văzut-o această ţară.
Şi a făcut asta pentru că a înţeles
cel mai simplu lucru despre oameni.
Au nevoie să fie conduşi.
Vor ca disputele lor să fie rezolvate.
Vor să li se negocieze tratatele, să li se ofere locuri de muncă,
să fie pedepsiţi când se revoltă.
Şi vor ca loialitatea lor să fie răsplătită.
lar cei care îi conduc acolo unde au nevoie,
aceia au puterea.
E un acord elementar, nevorbit.
Când ceva nu merge bine,
trebuie reparat.
Vrea să candidezi pentru un post de guvernator,
împotriva lui Mac Cullen, în primul tur.
Vreau să ieşi de sub aripa lui şi să-I loveşti cu tot ce ai.
Ce vă face să credeţi că vreau să fac asta?
Te rog, îI presezi de trei luni încoace,
Două articole în ediţiile de duminică,
unul în "The Sentinel", celălat în "The Sun Times",
şase apariţii la televiziunea locală, trei pe cablu,
discursurile de la Northwestern,
Archer Daniels Midland şi din restaurantul lui Lou Mitchell.
Dacă n-aş fi ştiut mai bine,
aş spune că ai visat la întâInirea asta
pentru că singurul lucru care îţi lipseşte
este greutatea.
Aici intervin eu.
Ce vreţi de la mine?
Vei ştii când va fi nevoie. Nu e nevoie să întrebi.
Ar trebui doar să-i pun beţe în roate sau chiar să câştig?
Nu e o chestie specifică. Nu e operaţie pe cord deschis.
Candidezi contra lui pentru că a sosit momentul să-I înlocuim.
Are majoritatea.
Mai sunt doar trei săptămâni până la primul tur.
E o eternitate. Chiar si trei zile ar fi fost mult.
Nu-mi spune că te mai gândeşti pentru că ştiu că nu ai nevoie.
- Zâmbeşte. - De ce?
Câteodată e nevoie să-i dai de înţeles celuilalt că vii după el.
Avem o complicaţie jos.
Domnule, e ceva urgent.
E compania mea, Moco Industries.
Treaba noastră de astăzi a fost să curăţăm mormintele din cimitir,
iar câţiva dintre muncitorii mei...
Cine e ăsta?
Albert Moco Ruiz. Districtul 30,
Lawndale Sud.
E unul dintre oamenii lui Lalo Mata.
A primit contractul pentru O'Hare şi St. Johannes.
Ce dracu' face în faţa camerei de luat vederi?
Din ceea ce ne putem da seama,
e un vechi sit indian de o importanţă arheologică imensă.
Unde e Mata?
Bună ziua, dle. Miller.
Îmi cer scuze că v-am făcut să aşteptaţi.
Aţi fost trimis de către dr. Singh
dar nu înţeleg cu ce motiv.
Aş dori să-mi cer scuze.
Dr. Singh este un vechi prieten şi...
Am abuzat de această prietenie ca să pot vorbi cu dumneavoastră.
Sunt reporter la "Chicago Sentinel".
Scriu un articol,
încerc să arunc o privire mai adâncă asupra lui Tom Kane.
Ştiu că v-aţi întâInit cu el.
Având în vedere specializarea dumneavoastră, am impresia că există câteva informaţii aici
care ar putea fi interesante pentru public.
Înţeleg că sunteţi sub incidenţa confidenţialităţii, dar...
Mulţumesc, dle. Miller.
În regulă.
Dacă vă răzgândiţi.
Dle. primar. Haime, nepotul meu.
Sper că e în regulă dacă asistă şi el.
Cred că poate învăţa câte ceva despre contextul anumitor lucruri.
A fost o greşeală. Tom, ştii că apreciem...
Eu apreciez tot ceea ce ai făcut pentru noi.
Dacă nenorocitul ăsta, dacă Moco s-ar fi gândit măcar un moment
despre asta, nu s-ar fi grăbit
să apară în faţa camerelor de filmat, ca un câine ce este.
Nu e cel mai inteligent. Dar are şi el un folos, nu-i aşa?
Oameni lui sunt ieftini, nu a avut niciodată probleme legale.
Noi avem o vorbă.
Nu-i cere mărului să facă pere.
Moco, nu gândeşte. Nu poate să...
Opreşte-te.
Kitty.
Şase noi autostrăzi paralele, două noi terminale.
Costul estimat al programului pentru modernizarea O'Hare: 15 miliarde.
Durata totală a proiectului: 22 de ani.
16 milioane de dolari plătiţi de către oraşul Chicago
către oraşul Bensenville ca să se oprească din opoziţia
asupra expansiunii şi să să permită demolarea
a 500 de case din municipalitatea sa.
630.000 de dolari plătiţi către Biserica Creştină St. John
pentru a achiziţiona cei 5.32 de acrii de pământ ai cimitirului St. Johannes
care stau în calea expansiunii propuse şi începerea pregătirii terenului,
relocarea mormintelor şi programului de compensare a familiilor.
374 de procese penale
aduse în faţa judecătorului Merriam din Circuitul DuPage, 174 de procese federale,
toate pe tema presupuselor asalturi asupra credinţelor religioase
ale familiilor implicate, toate luptate şi câştigate;
costul total adus oraşului: peste 10 milioane.
87 de articole cerute de către judecătorie privind demnitatea şi respectul
cu care trebuie trataţi cei îngropaţi, prevăzute contractual.
Amenda pentru încăIcarea unui articol: 1000 de dolari pentru fiecare încăIcare.
- Eroi ai căilor ferate subterane. - Tom?
22 de ani.
Crezi că e uşor?
Crede Moco?
Am fost acuzat că am distrus primul Amendament,
că mi-am bătut joc de dreptul constituţional al oamenilor de a se odihni în pace
până când va veni momentul judecăţii de apoi şi sfârşitul lumii ăsteia nenorocite.
Şi n-am avut de furcă decât cu banali
eroi ai căii feroviare subterane,
veterani ai războiului civil,
familii care I-au găzduit pe Abraham Lincoln,
care stau în nişte morminte care s-a întâmplat să fie aliniate spre nord-vest
pentru că ei cred că aceea e axa pe care va reveni Hristos,
care deasemenea se întâmplă să să treacă peste
două dintre autostrăzile mele.
Crezi că toată treaba asta e uşoară?
Răspunde-mi!
Nu.
Oamenii tăi nu te ascultă, nu-i aşa?
Ascultă-mă, nenorocitule.
Mi s-a spus în toate felurile, de la profanator
la vulgar, până la hoţ de morminte.
Şi am încercat în toate felurile: cu forţa, cu fineţe,
am pledat, am ameninţat, am cerşit în genunchi
m-am înjosit. Pentru ce?
Pentru contracte, pentru locurile de muncă,
pentru gloria acestui oraş de rahat,
pentru cei ca tine
şi ca nenorocitul de domn Moco. Băga-mi-aş.
Mă aude?
Fii atent, fiule.
Ceea ce vezi acum,
ăsta e contextul lucrurilor.
Mulţumesc pentru prezenţă.
Cineva să-mi aducă nişte apă.
- Următorul. - Potawatomi.
- Cât durează? - Moretti s-a dus după ei.
Prin testarea anuală a copiilor
din clasele 3-8 şi stabilirea unui program pe 12 ani
pentru a închide găurile masive din rezultatele studenţilor,
suntem de părere că putem realiză acest lucru.
Mulţumesc.
Eram curios dacă putem să vorbim în privat.
Mi-am început cariera sub administraţia tatălui dumneavoastră...
departamentul de transporturi.
Aşa că e onoare să lucrez alături de dvs. şi de soţul dvs.
Dle. Bosovic, spre că e în regulă dacă sărim peste micile discuţii.
Da, da desigur.
Condiţiile de astăzi din acea şcoală au fost o ruşine imensă.
Ştiu şi îmi cer scuze.
Încercăm, dar câteodată ne lovim
de forme ciudate de intransigenţă, în special din partea profesorilor.
Dar vă asigur, ţelul nostru va fi întotdeauna
să luptăm pentru ceea ce este cel mai bine pentru copii.
Administraţia soţului meu
a alocat 2 miliarde de dolari timp de cinci ani
care să fie distribuiţi întreprinderilor comune public-private,
cu singurul scop de a oferi servicii şcolilor oraşului,
companii precum Scientia.
A acordat fondurile prin consiliul municipal,
fără întrevederi publice şi m-a pus pe mine să mă ocup de asta.
Te rog să nu interpretezi îngrijorarea mea pentru peripeţia de astăzi
ca pe un semn de slăbiciune.
Suntem interconectaţi.
Ceea ce se reflectă slab asupra ta se reflectă slab şi asupra mea
şi asupra primarului.
Există un standard minim asupra tuturor serviciilor oferite de compania ta
care va fi de ajuns cât să facă lumea să privească în altă parte.
Te rog să-I respectaţi.
Nu mă interesează cum faceţi ceea ce faceţi,
mă interesează cum arată din exterior.
Da?
Da.
Atât primarul Kane cât şi Şeful englez al naţiunii Potawatomi
sunt foarte emoţionaţi despre posibilitatea
unui noi descoperiri arheologice majore.
Primarul este de părere că toate elementele acestei descoperiri
ar trebui prezervate într-un muzeu.
Am luat deja contactul cu Muzeul Field
şi cu Institutul Smithsonian, dar primarul preferă un muzeu local,
ca oamenii să poate veni în Chicago
şi să vadă comorile trecutului ţării noastre.
Poate vor vrea să stea la un hotel,
să cumpere o cafea, o cană memorativă.
Domnule, are asta legătură cu cine deţine pământul?
Fără întrebări, vă rog.
Cum afectează asta contractul O'Hare, domnule?
Nu ştiu. De ce o să fie nevoie băieţi?
Un casino la aeroport?
Constructori mândrii.
Asta e tot. Mulţumim tuturor.
Mulţumesc. Mulţumesc foarte mult că aţi venit.
Mulţumesc.
Tipul ăla a fost cu doi ani înaintea mea la Drept, la Yale.
Acum vorbeşte stricat şi poartă vestă.
Funcţionează.
Află ce vroia să zică prin treaba cu mâinile şi cu constructorii.
Dacă tipul ăsta vrea să alerge după contractul O'Hare,
lasă-I să se întreacă cu omul lui Mata. Dă-i dracu' pe amândoi.
Îmi trebuie ceva ca să scap de viermii ăia de la consiliul primăriei,
ceva care să-mi ofere controlul asupra cimitirului, fără supravegherea lor.
Găseşte ceva împotriva căreia să nu poată vota şi găseşte-o azi.
Asistente medicale? Poliţişti? Pompieri?
Ce spui de gunoi?
Ştii, de-a lungul a aproape întregii sale istorii, golful a fost asociat
cu cele mai stupide haine concepute vreodată pentru un sport.
Vezi tu, toate sporturile, când au apărut pentru prima oară, au avut haine urâte.
Asta pentru că vor să atragă atenţia, credibilitatea. Vor să crească.
Dar pe măsură ce devin mai cunoscute,
devin mult mai austere.
Dansul pe gheaţă se pune?
Aia e excepţia. Dar regulă rămâne în picioare.
Vezi tu, exact aceeaşi traiectorie
au avut-o şi etniile când au venit prima oară în această ţară.
La început au fost cât mai ţipătoare,
gel în păr, maşini modificate, haine strălucitoare, bijuterii hidoase.
Dar pe măsură ce devin acceptate,
devin mai austere în gusturi.
Uită-te la italieni,
la irlandezi, le greci, la evrei.
Mai puţin negrii.
Negrii sunt excepţia.
Sunt la fel ca şi dansul pe gheaţă.
Dar pentru restul, ăsta e adevărul.
Pe măsură ce trece timpul, încep să înţeleagă
valoarea modestiei, a puterii grupului,
a deciziilor luate de grup,
când să nu vorbeşti şi când să îţi întrebi superiorii.
- lartă-mă, Lalo. - Înţelegi, totuşi?
Da.
Bun.
Nu ştiu unde mi-a aterizat mingea.
Ştii, cred că e posibil să fi zburat între copacii ăia de acolo.
Credeţi că puteţi să mă ajutaţi să o găsesc?
Da, domnule.
- Moco? - Te rog, Lalo.
Sunt din a patra generaţie, Moco.
Vei vorbi cu mine în limba mea.
- Te rog. - Haide, să mergem.
Altfel va trebui să cedăm terenul de joc.
Tu, cu fruntea ta brazdată.
Crezi că tu ai descoperit asta?
Se joacă cu noi.
Şi chestia asta nenorocită.
De fiecare dată când îmi arăţi ceva pe chestia asta,
e o nenorocită de...
Nu avem o grămadă de rahaturi private pe chestia aia?
Da, domnule.
Du-te şi ia-o înapoi atunci.
Conducerea îI recunoaşte pe Consilierul Municipal Mata.
Mulţumesc, dle. Preşedinte.
Chestiunea de faţă de dinainte consiliului,
ordonanţa PO2011-3:
Extinderea serviciilor de colectare a deşeurilor oraşului
pentru o perioadă de 12 luni începând cu data de astăzi
şi alocarea fondurilor necesare pentru continuarea acestor servicii.
- Ordonanţa a fost citită. - Mulţumesc, dle. Preşedinte.
Aş dori să citesc un amendament propus.
Puteţi citi amendamentul.
Amendament la ordonanţă.
Să atribuim toate potenţialele constatări arheologice
de pe terenul cunoscut sub numele de cimitirul St. Johannes,
adjunct proprietăţii O'Hare,
sub unica autoritate a Onoratului său, Primarul...
Dle. Preşedinte.
care să determine toate deciziile şi acţiunile
care afectează toate descoperirile arheologice specificate.
Dle. Preşedinte, pe baza meritelor...
- Pe baza meritelor amendamentului... - Dacă îmi permiteţi.
Formularea amendamentului conţine tot ceea ce este nevoie
să fie spus sau ştiut.
Fără supraveghere? Fără supraveghere?
Pur şi simplu să cedăm autoritatea?
Dacă colegul meu are o obiecţie reală...
Poţi să fi sigur că am. Suntem minţiţi.
- Vor să închidem ochii. - Asta nu e o obiecţie reală.
Încercaţi să legaţi chestia asta de colectarea deşeurilor?
Dle. Preşedinte, e strigător la cer.
Cer să dezbatem meritele acestui amendament singuri.
Nu am avut nici oportunitatea şi nici timpul să facem asta.
Trebuie să dezbatem asta, dle. Preşedinte.
Cer să se voteze.
Vreau să spun, oamenii vorbesc despre afaceri ca întotdeauna...
Cer să se voteze!
Scuzaţi-mă, dle. Preşedinte.
Vreau să spun, nu puteţi pur şi simplu să ne trântiţi chestia asta şi să credeţi
că nu o să facem ceva în legătură cu ea.
Dle. Preşedinte, cerem să se voteze asupra acestui amendament.
- Trebuie să dezbatem asta. - Cer să se voteze, dle. Preşedinte.
Dacă vreţi să jucaţi conform regulilor,
trebuie să dezbatem chestia asta, dle. Preşedinte.
Cer să voteze! Cereţi să se voteze, nu, nu, să se voteze complet.
Dle. Preşedinte, mă ascultaţi?
Linişte. Linişte!
Predaţi accesoriile.
Ce?
Laptopuri, Blackberry-uri, telefoane, iPad-uri.
Toate. Nu intră şi nu iese nici un cuvânt.
Fără Twitter, fără Facebook, nimic.
Amendamentul rămâne în picioare. Fiecare dintre voi va rămâne aici
până când vă veţi decide ce vreţi să faceţi.
Mă aştept la un simplu vot cu da sau nu.
Dacă moţiunea nu trece,
voi face fiecare vot public.
Puteţi să explicaţi singuri alegătorilor decizia luată.
Lăsaţi străzile să se umple de rahat.
Ştirile despre Zajac vor ajunge în ziarele de dimineaţă.
Ne aşteptăm la o lipsă de entuziasm în opinii
şi nimic la alegeri, cum am anticipat.
Veţi rămâne alături de Cullen pentru moment.
Avem o declaraţie pregătită în caz că este nevoie
să vă confirmaţi suportul.
Formularea este luată din unul dintre vechile dumneavoastră discursuri...
cruciat al luminii şi toate cele.
- Vreţi să-I vedeţi? - Cine I-a scris?
- Kitty. - Nu.
Căderea lui Cullen, când va avea loc şi vă veţi îndepărta de el...
Credem că cel mai bine e să mergeţi cu un singur reporter, exclusiv şi în mod anonim.
În felul ăsta, restul se vor devora între ei,
fie încercând să îI depăşească, fie să vă discrediteze.
- Bine. Cine? - Sam Miller, "Sentinel".
L- am verificat.
Nici o afiliere politică, din câte ştim.
Nu e bătăios. Şi nici nu e unul dintre ai noştri.
A scris un articol despre primărie anul trecut.
Reaminteşte-mi
Câţiva consilieri au început să vorbească pe lângă el
timp de vreo o lună, fără să ştie cine e, iar el a spus totul în ziar,
toate rahaturile pe care ei şi ajutoarele lor le spun.
Nu te-ar surprinde decât dacă ai crede
că ei sunt de o inteligenţă supremă.
I s-a clădit o reputaţie
că nu îi e frică să dărâme poduri.
Adevărul e de fapt că nu are ce.
Dar asta e imaginea lui şi lucrul ăsta îI face perfect pentru asta.
Altceva?
Da, încă o chestie.
Astea au fost făcute astăzi.
O întreba despre dumneavoastră. L-a dat afară.
Cel din dreapta e Miller.
- Cine le-a făcut? - Unul dintre băieţii mei.
După cum spuneam, îI verificăm.
- Cât de mult ştii? - Doar ce mi-aţi spus.
Vezi să rămână aşa.
Şi ea?
Ce crezi?
Mă gândesc să-i reîmprospătăm subtil memoria
despre jurământul care I-a depus.
Fă-o.
Am nevoie de nişte medicamente.
- Discret. - De ce aveţi nevoie?
Vreau să fac asta singur.
E discret.
- Bună. - Care e treaba?
Eram prin zonă şi te-am văzut.
Da, mă plimb pe aici.
- Cum se mai simte unchiul tău? - E bine.
Spuneau că tu ai aranjat pentru aparatul de respirat, nu-i aşa?
Da. Avea nevoie de el.
Mulţumesc.
Vrei să te duc undeva?
Cauţi ceva anume?
Da.
BIne, să mergem.
Mă scuzaţi, n-am ştiut că mai e cineva aici.
V-am adus costumul pentru cina de diseară.
Doar discursul?
Nu, n-am reuşit să-i conving să renunţe.
Veţi primi un premiu din partea Asociaţiei Oamenilor de Afaceri Latino-Americani.
Nu putea maimuţa aia de-afară de la telefoane să-mi aducă costumul?
Ba da, putea.
Eşti unde eşti.
Mi-a plăcut mereu faptul că nu te stresezi
să găseşti scuze pentru asta.
Nu te trage în jos cu rahaturi de genul ăsta.
Da domnule.
Domnule, sper că nu vă supăraţi că vă întreb,
dar... vă simţiţi bine?
De cât timp lucrezi pentru mine?
De opt ani.
Opt ani.
Nu mă mai întreba asta niciodată.
Da domnule.
Am ajuns.
Vrei să aştepţi aici?
Nu, vin cu tine.
Bine.
În regulă, aşteaptă aici, bine?
Deci...
- Meredith. - Tom.
Cât o să dureze treaba asta?
45 de minute.
Max.
Aşa mai merge.
Ăsta e un blocant neuromuscular.
E temporar. Încearcă, te rog, să fi atentă.
Hippocrates, parţial.
"Orice, în legătură cu serviciile mele profesionale,
voi vedea sau voi auzi în legătură cu viaţa oamenilor de care nu trebuie să vorbesc,
nu voi divulga
şi recunosc că tot ceea ce văd sau aud trebuie ţinut secret. "
Ştiu că nu poţi să dai din cap.
Voi presupune că ai înţeles conţinutul acestui mesaj.
Cine era?
Las-o pe mamă în pace câteva momente.
Doamnelor şi domnilor, prietenul nostru, Thomas Kane.
Voi sunteţi noua energie.
Noi suntem sedimentele, stratul de dedesubt.
Voi sunteţi solul fertil, cel bun.
Muncind, trudind.
Asta e vremea voastră,
pentru că reuşitele nu vă înspăimântă.
Ştiţi, avem o vorbă despre cum să te ridici singur de jos.
Şi cred că cea mai apropiată vorbă pe care o aveţi voi este...
Să vedem...
Am dreptate?
"Cel care vrea să prindă peşte trebuie să-şi ude fundul. "
Prietenii mei, cât timp sunteţi pregătiţi să vi-l udaţi pe al vostru,
îI voi uda şi eu pe al meu împreună cu voi.
Mulţumesc.
Dle. primar, când vorbiţi, noi vă ascultăm.
Mulţumesc că ai făcut asta.
Poate voi rămâne acasă în seara asta.
Faci ce vrei, Tom.
- Frank, ai şapca cu Red Sox? - Da.
Împrumută-mi-o, te rog.
Şi trage pe dreapta.
Băieţi, o să am nevoie de maşină. Dă-mi haina.
Mulţumesc, Pat. Poţi să le iei de mine de-acasă mai încolo.
Kitty.
Care e numele tău adevărat?
Ăsta e numele meu adevărat.
Aşteaptă cinci minute.
- Alo? - Da, am numărul ăsta de la Ezra Stone.
- Ştii cum funcţionează asta? - Nu.
Îmi spui ce-ţi trebuie, îţi spun unde şi când.
Vino singur, opreşte-ţi telefonul.
Nu pe stand-by, oprit.
- Ai GPS în maşină? - Nu.
Bine, spune-mi de ce ai nevoie.
- Alo? - Tată.
- Emma. - M-ai sunat?
Nu, nu, eu... Cum te mai simţi?
- Stai puţin. - Ce vrei, tată?
Ascultă, Emma, îmi pare rău. Trebuie să te sun puţin mai încolo.
Cinci minute. Poţi să-mi dai un număr de telefon?
Singurul pe care îI am e cel de la biserică.
Ştii ce, o să te sun eu mai încolo, tată.
- Nu, Emma. - Nu, te sun eu.
Aşteaptă.
Am spus fără telefoane.
Îmi pare rău. Te rog.
Stai acolo.
Atamet. Exelon. Aloperidin.
Ai idee cine sunt?
Nu.
Sunt toti acolo.
Daruri de la Dumnezeu,
pentru copii lui Dumnezeu.
Corpul lui Hristos. Corpul lui Hristos.
Te-am pierdut mai devreme.
Vroiam să-ţi mulţumesc pentru ce ai făcut pentru unchiul meu.
Mulţumesc că ai venit.
Nici o problemă.
- Noapte bună. - Mulţumesc că aţi venit.
Băieţi.
Mulţumesc.
Presa de mâine.
Emma?
- Sunt Stone. - Da.
Ordonanţa, mai avem aproximativ patru ani până avem unanimitate.
Cine nu vrea să voteze?
Ross şi cei şase ai lui,
cei nouă din partea de Sud,
tot blocul de gogonaţi...
Carmona, Brown, Sallstrom,
Dasgupta, Riche, Solomou.
Nici unul nu-şi permite să voteze nu
aşa că aşteaptă să vadă dacă crapă altcineva în locul lor.
E un joc drăguţ de care pe care aici.
Toţi operatorii de deşeuri din oraş au deja avertizaţi.
Începând de mâine dimineaţă, nimeni nu mai strânge gunoiul.
Se pare că o să avem o bătaie pentru asta.
Aşa să fie.
Da. Aţi făcut rost de ce căutaţi?
Da.
Mulţumesc.
- Noapte bună, Stoney. - Şefule.
- Eşti trează. - Da.
- Avem nevoie de un instalator. - În regulă.
S- a stricat maşina de gunoi.
În regulă.
O să pun pe cineva de la birou să trimită un om.
Mulţumesc.
Meredith?
Tom.
Noapte bună.
Original Transcript by Elderman www.addic7ed.com
Traducerea şi adaptarea Tureac Adrian
2011 (c) subs.ro TEAM www.subs.ro