Charles Ruselli. Sunt aşteptat.
Ruselli?
"Ai timp, domnule Ruselli"?
"Şase minute până la prânz".
Camera 5-A, la subsol.
Scuze.
Da.
Bine, şi cu patru fac zece.
Ieri. Ne primiţi?
Ei bine, suntem de acord cu majoritatea, mai puţin cu două puncte.
Nu cred că mai sunt mulţi de venit.
Bine, dar suntem de acord că nu sunt prea mulţi ca să nu poată fi opriţi.
Şi al doilea... că nu cunoaştem încă factorul timp.
Presupunem că mai avem la dispoziţie cam un an.
Am mai avea ceva de adăugat la asta.
Pagina 3... paragraful 2.
L-ai găsit?
Dacă am şti din ce galaxie vin şi cât timp le ia să ajungă aici,
am putea estima când vor sosi
şi apoi... am putea începe să-i urmărim.
Şi, cine ştie?
Ne-am putea distra puţin şi să le facem o surpriză.
Pentru asta avem nevoie de computere.
Aş putea zbura până în San Francisco în weekendul ... din 29.
Vor avea nevoie de computere pe 29.
Vor fi disponibile.
- Le veţi avea. - Bine.
A rămas ceva de stabilit?
O să trimitem două rapoarte săptămâna aceasta...
sistemul de arme şi comunicaţiile interne.
E un început.
Altceva?
Nimic deocamdată
Cineva?
Am deschis conturile bancare.
Unul este aici în New York şi celălalt în San Francisco.
Le voi alimenta după necesităţi.
Este o plăcere să fac afaceri cu tine, prietene.
Avem o înţelegere.
Este greu de crezut, nu-i aşa?
După atâta timp, oameni ca acesta pe care să poţi conta.
Începutul sfârşitului.
Sau sfârşitul începutului.
La revedere, domnule Singeiser.
Lucrurile or să fie puţin altfel pe aici, începând de acum.
Aşa sper.
Computere, fizicieni, un om ca Scoville.
Ce credeau ei...
că au de-a face cu amatori?
Fugiţi! Fugiţi!
Traducerea, adaptarea şi sincronizarea Virgil G.N.
INVADATORII
Cu Roy Thinnes în rolul arhitectului David Vincent.
Invadatorii...
extratereştri de pe o planetă aflată pe moarte.
Destinaţia lor... Pământul!
Ţelul lor... Să-l facă lumea lor!
David Vincent i-a văzut.
Pentru el, totul a început într-o noapte, pierdută pe un drum de ţară izolat,
căutând o scurtătură pe care nu a găsit-o niciodată.
A început cu un restaurant închis şi părăsit
şi un om de prea mult timp nedormit, pentru a-şi putea continua călătoria.
A început cu aterizarea unei nave dintr-o altă galaxie.
Acum, David Vincent ştie că invadatorii sunt aici.
Că au luat forma omenească.
Cumva, el trebuie să convingă o lume neîncrezătoare,
că acest coşmar a început deja.
În alte roluri:
Carol Lynley...
Anthony Eisley...
Donald Davis...
Kent Smith...
Reese Williams.
Sezonul 2, episodul 14 CEI CARE CRED.
În sfârşit, se întâmplă.
Un grup de oameni s-au unit,
cei care cred, care i-au văzut,
care ştiu ceea ce ştie David Vincent...
că extratereştrii au găsit drumul până aici
şi că trebuie distruşi.
Un grup de oameni care prin natura lor cred,
au devenit ţinta extratereştrilor, pentru extincţie.
Mă auzi?
Cine eşti?
David.
Unde sunt?
Eşti într-un buncăr la 30 de metri sub pământ.
Nu este nici o cale de a ieşi de aici.
Ce vrei?
Pe ceilalţi.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Astea le-am găsit în servieta ta.
"Arme de mână, modelele A, B şi C...
"terminologie şi balistică,
"masa de comandă, regenerare,
vulnerabilitate pentru detectare electronică."
Astea sunt rezultatul unei cercetări masive.
Cine sunt ceilalţi? Îi vreau pe toţi.
Mai sunt doar patru dintre noi.
Singeiser, Farnham, Ruselli şi eu.
Nici unul dintre aceştia nu sunt experţi în arme.
Altcineva a întocmit aceste rapoarte.
Câţi dintre voi mai sunt?
Câţi mai sunt acolo?
Patru dintre noi.
Aţi progresat faţă de acum câteva luni.
Aţi început să obţineţi probe,
pentru ca oamenii să vă creadă povestea.
Oameni puternici precum, şeful de la Singeiser Computers.
Aţi format un grup.
Trebuie să-i oprim.
Trebuie să-i găsim pe oamenii care ştiu cum să-i oprească.
Nu vă voi spune.
Cine sunt ei, David?
Unde-i putem găsi?
Ruselli... Ruselli...
Ruselli este mort.
Mai sunt şi alţii.
Cine sunt?
Stanley Levy, H&S Research, New York.
James Cunningham, Holborn College.
Marie Stiles, New York City.
Colonel Frederic Bell, Fort Benning.
Dr. Louise Havemeyer, Johns Hopkins.
Samuel Leader,
Los Angeles.
Cine altcineva?
Nu mai sunt alţii.
Ruselli... Singeiser... Farnham... sunt morţi.
Am mai rămas doar şapte.
Adoarme-l.
Camera 8.
Cât timp o să doarmă?
Până mâine.
Până atunci, o să-i avem pe toţi.
Asta-i o greşeală.
Dr. James Cunningham a murit în 1964, de pneumonie.
Eşti sigur?
Am verificat chiar eu înregistrările.
Foarte bine.
Nu mai trăieşte nici unul.
Profesorul Cunningham, mort în '64.
Numele pe care ni le-a comunicat Vincent sunt false.
Este posibil...
Nu este nici o posibilitate pentru niciunul.
Colonelul Frederic Bell a fost ucis în Coreea în 1952,
şi nu mai există nici o înregistrare de orice fel... pentru ceilalţi.
Ne-a dat aceste nume sub stare de hipnoză.
Au găsit o modalitate de a face inutilă interogarea sub hipnoză.
Probabil că fiecare dintre ai a fost supus în prealabil hipnozei
şi le-au fost plantate nume false în subconştient.
Ne-au anticipat, Torberg.
Asta-i face periculoşi.
Trebuie că ţi-a fost un pic cam incomod acolo.
Ştiu cum te simţi.
Am petrecut şi eu trei zile într-o celulă.
Aici o să stau?
Aici, în camera asta o să ai mai mult spaţiu.
Ei bine, este goală.
Ce faci?
Îmi pare rău. Trebuie să fac asta.
Nu o să simţi nimic.
Lumea va crede că ai dispărut.
Nu îmi doresc să fac asta.
Înapoi.
Bună dimineaţa.
Cine eşti?
Oh, sunt lt. Harper, şi tu te afli în salonul 405
din spitalul militar Samuel Ford din Tulsa...
ceea ce te face un pacient foarte important.
Continuă, locotenente.
Sper că-ţi place locul de cazare.
Da, este bine.
Sunt col. Newcomb, din Serviciile de Informaţii ale Armatei.
Lt. Harper este una dintre noi,
aşa că poţi vorbi liber de faţă cu ea.
Cum m-aţi găsit?
Oamenii noştri te-au găsit lângă uzina Singeiser,
în noaptea în care ai fost atacat.
Uneori mai trec pe acolo.
De ce?
Am cooperat cu ei la noul sistem de ghidare a rachetelor
Mi-au povestit despre extratereştri.
Mi-am făcut griji pentru el... din motive greşite.
Probabil că ai crezut că şi-a pierdut minţile.
Eram convins de asta.
Sperăm că afecşiunile vor fi temporare.
Dacă l-aş fi crezut... ar fi fost acum în viaţă.
Ei bine, acum pari să fii destul de în regulă.
Mi-am acceptat responsabilitatea.
De ce nu ai intervenit când am fost atacaţi?
Am vrut, dar am ajuns prea târziu.
Sgt. Bryant a fost ucis pe loc.
Sgt. Kilmer ne-a descris maşina înainte să moară.
Îmi pare rău. Nu ţi-am mulţumit niciodată.
Nu este nevoie de mulţumiri.
Importantă este siguranţa acestui grup.
Nu avem motive să credem că ei ar putea fi în pericol.
I-am adunat pe toţi ceilalţi şi i-am pus sub protecţie.
Înainte să faci asta... vrei să ridici jaluzelele?
Aş vrea să văd lumina soarelui.
Ai fost departe de lumina soarelui în ultimele trei zile.
Dr. Cortlandt vrea să te expui progresiv.
Ăsta chiar este motivul pentru care nu vrei să ridici jaluzelele?
- Ăsta este? - Domnule Vincent.
Ce se întâmplă, locotenente?
Nu-ţi găsesc pulsul. Ce înseamnă asta?
Bine, ieşiţi.
Nu ai cum să ieşi de aici, domnule Vincent.
Eşti noul prizonier, nu-i aşa?
Nu, sunt oaspete.
Să ne întâlnim mai târziu în bibliotecă.
Ce cauţi acolo?
Testările.
Fac cercetări pentru dr. Torberg.
Materialul trebuie folosit aici..
Înţeleg.
Nu pleca!
Când termini cu ăsta, sună ca să-ţi deschidă cineva.
Da.
Eşti aici de mult timp?
De cinci sau şase zile. Nu sunt sigur.
Aş fi putut lua legătura cu tine, dar tocmai ce am aflat.
Trebuie să ieşim de aici.
Cine eşti?
Sunt Elyse Reynolds. Tu eşti David Vincent.
Ţi-am văzut numele pe dosare.
Eşti programat să faci nişte teste la care lucrez chiar eu.
Sunt psiholog.
De ce te-au adus aici?
Au nevoie de mine.
Lucrez într-un domeniu
de interes pentru ei.
Sunt aici de aproape trei luni.
Nu te pot ajuta.
Ba nu, trebuie.
Trebuie să o faci.
Ei pun ceva la cale şi noi trebuie să-i oprim.
Uite, ascultă-mă.
M-au adus aici pentru că sunt psiholog.
Am lucrat în domeniul comportamentului maselor
în cazul catastrofelor.
Intenţionează să atace oraşele
prin incendii, inundaţii şi explozii puternice.
Uite, vor să împiedice liderii
să ia legătura cu populaţia.
Plănuiesc să înceapă în Los Angeles peste o săptămână,
şi dacă reuşesc, vor avea modalitatea
de a transforma fiecare oraş într-o gloată panicată.
Îmi pare rău.
Nu înţelegi ce încerc să-ţi spun?
Doar spune-i şefului tău să înceteze să-şi piardă timpul.
Eşti nebun? Crezi că sunt unul dintre ei?
Ei nu sângerează.
Sau poate că nu ştii asta.
Mulţumit?
Nu este nici o cale de a ieşi de aici.
Ba da, există una.
- Permisul de trecere. - Da.
Ei, ştiu că-l am pe aici pe undeva.
Oh, uite-l.
Nu este cel corect.
Oh, să văd dacă-l pot găsi şi pe celălalt.
Numai puţin. Vreau permisul de trecere.
Da.
Nu, pe acolo.
Orice poţi afla, Ed.
Spune că s-a întâmplat acum trei luni.
Mi-am notat. Acum avem alături şi compania Stanton.
Rămâi acolo.
- Pe cine ai sunat primul? - Hellman.
Bine. Îi voi trimite de acolo pe Bob şi Mary.
Vor fi de ajutor în Sacramento.
Şi de data asta, vrei să ai grijă de tine?
Şi tu. Mă întorc mâine.
David? Cred că i-am recunoscut pe oamenii ăia.
Hotel Stanton.
David!
Fă la stânga.
Drumul se înfundă în terminalul de marfă.
Nu contează. Fă la stânga.
Ne urmăreşte o maşină. Scapă de ea.
De ce nu ai spus aşa?
Bine, lasă-ne după următoarea curbă şi apoi continuă-ţi drumul până la poliţie.
Dacă or să vadă cu nu mai suntem în maşină, or să abandoneze.
Ce se întâmplă?
Trebuie să ne despărţim.
- De ce? - Este prea periculos pentru tine.
Dar ei mă caută şi pe mine.
Şi eu ştiu despre ei.
Ce este, David?
Încă mai crezi că sunt una dintre ei?
- Ştiu că nu eşti. - Atunci de ce nu ai încredere în mine?
- Nu este vorba de încredere. - Atunci, despre ce este vorba?
Am o treabă de făcut... să-i opresc.
Pentru asta exist. Înţelegi?
- Dar eu te pot ajuta. - Nu vreau să mă ajuţi.
Nu-mi permit să-mi fac griji şi pentru tine.
Ascultă-mă.
Nu sunt o păpuşă fragilă din porţelan.
Am trăit trei luni printre ei.
Înainte de asta, nu am avut nevoie de nimeni
care să aibă grijă de mine sau să mă supravegheze.
Nu am pe nimeni pentru care să-mi fac griji şi nici unde să merg.
- Nu ai familie? - Nu.
Ei bine...
când eram copil, am avut...
Am avut un frate.
Trebuia să am grijă de el.
L-am crescut...
până când a murit.
Deci...
nu prea îmi mai pasă ce se întâmplă cu mine.
Vorbeşte-mi despre planul lor.
Au întocmit o listă cu aproape 300 de oficiali...
primari, şefi de poliţie.
Oameni ale căror ordine zilnice fac oraşele să funcţioneze.
În ziua atacului,
planul lor este să-i ucidă pe cât mai mulţi dintre ei.
Alte unităţi vor fi trimise
să blocheze comunicaţiile
şi centralele electrice.
Conform cercetărilor pe care le-am făcut,
prima oră de după blocaj este cea mai critică.
Fără a mai auzi ceva de la liderii lor,
fără ştiri, fără comunicaţii...
oamenii vor intra în panică.
Planul extratereştrilor
este să transmită pe toate canalele un mesaj, spunând că
un cutremur foarte puternic s-a produs pe falia cunoscută
şi că oamenii trebuie să se evacueze... ei bine......
să se descurce.
- Genocid. - Da.
Ce poţi face în legătură au asta?
Este un grup...
sunt şapte dintre noi
care luptă împotriva extratereştrilor.
Ei ştiu despre noi.
I-au omorât deja pe trei dintre noi şi pe mine m-au prins.
Trebuie să mă întâlnesc cu ei.
Mai bine dormi puţin.
- Bună! - Bună!
Intră. Sunt fericit să te văd.
- David. - Profesorul Hellman.
Elyse Reynolds.
- Bună. - Încântat de cunoştinţă.
Simţiţi-vă ca acasă. Luaţi loc.
Scuzaţi-mă că nu mă ridic să vă întâmpin
dar după cum vedeţi, fiica mea insistă să spună că sunt invalid.
şi că nu trebuie să vă simţiţi prost pentru că sunt în situaţia asta.
Este o onoare pentru mine să vă întâlnesc, profesore Hellman.
Mulţumesc foarte mult.
Eu ar trebui să vă mulţumesc pentru această onoare,
dar întrucât sunt mai bătrân, presupun că trebuie să accept
aceste complimente şi pe cele ce vor urma.
- Ce mai faci, David? - Bine.
Îmi pare rău că nu am putut ajunge la întâlnire.
Ai auzit despre Singeiser şi despre ceilalţi?
Da, am auzit.
Aţi fost cu toţii cam neglijenţi.
Nu vă puteţi permite să fiţi neatenţi.
Domnişoară Reynolds, înţelege asta.
Viaţa ta nu-ţi mai aparţine acum.
Înţeleg.
Cei cu atacul ăsta planificat?
Ei bine, am notat câte ceva.
Sunt vreo câteva pagini.
Sper că vor avea sens.
Da. Unde şi când vor încerca să facă asta?
Aici în Los Angeles, peste cinci zile.
Cinci zile?
O să studiez asta, dar din ceea ce îmi spuneţi,
noi ar trebui să putem neutraliza atacul
protejând punctele de comunicaţii
şi persoanele oficiale cheie.
Şi asta, dacă or să ne creadă.
Voi contacta mâine biroul primarului
după ce o să lucrez la un plan.
Este mult de muncă pentru un om în situaţia dvs.
Fără îndoială, dar nu putem risca
să îi implicăm pe mai mulţi decât este necesar.
Cred că mai bine plecaţi acum, o să vă caut eu mâine dimineaţă.
- La revedere. - La revedere.
- La revedere, David. - Pe curând.
Oh, aveţi grijă de voi.
Ce fel de psiholog eşti?
Clinic. Am lucrat într-un spital pentru veterani.
Combaterea stresului post traumatic.
Ştii, adaptarea la dizabilităţi.
Ce te-a făcut să alegi această linie?
Oh, am lucrat acolo pentru că aşa s-a nimerit.
Ţi-ar fi plăcut mai mult să lucrez cu copii.
De ce te-ai gândit la asta?
Spuneai că ţi-ai crescut fratele.
Da.
L-am crescut.
Şi ce-i cu asta?
Când a murit?
Acum trei luni.
Extratereştri l-au omorât.
Cum s-a întâmplat?
Ieşisem cu maşina.
Împlinise 16 ani.
Tocmai îşi luase permisul de conducere.
Şi apoi după o curbă...
a trebuit să oprim
pentru că cineva ridicase o baricadă.
Apoi nişte oameni...
aşa cred...
au venit la noi.
Era ceva ciudat cu ei.
Nu ştiu ce s-a întâmplat.
Ultimul lucru de care-mi amintesc, este că am fost loviţi.
Charlie a fost lovit.
Charlie a fost rănit...
foarte tare.
Şi...
l-au lăsat acolo...
...să moară.
Nu i-au dat nici un fel de ajutor.
Da.
Când?
Bine, bine.
David, ce s-a întâmplat?
L-au găsit mort pe Hellman.
A avut un atac de cord.
Cred că... trebuie să o luăm de la început.
Bună, Bob. Bună, David.
Mary.
Bună
Dânsa este Elyse Reynolds. O să lucreze cu noi.
Ce mai faceţi?
Încântată să te cunosc.
Ei sunt Mary şi Bob Torin.
Vreţi să luaţi loc?
Despre ce este vorba?
Isterie în masă.
Panică.
Ar trebui să înceapă în Los Angeles.
Elyse îţi va face o trecere în revistă.
Trebuie să-i distrugem, David.
Presupun că eşti răvăşit din cauza lui Hellman.
Tu ce crezi?
L-am iubit pe ţapul ăla bătrân.
Ştiu.
Ţi-ai făcut masteratul cu el, nu-i aşa?
Da.
- Să începem. - Corect.
Am nişte prieteni în Sacramento.
Din ce ne-a spus Scoville, cred că vom merge cu toate odată.
Bine.
Mary, pleci mâine în Sacramento
şi îi spui lui Olsen că vrem să ne ajute cu guvernatorul.
Îi voi spune lui Fielding să-şi folosească legăturile
de la biroul Apărării Civile.
Asta ar trebui să ne dea un avans.
Nu cred că vor lovi acolo,
dar dacă o vor face, atunci ...
mai avem încă trei zile pentru a încerca şi altceva.
Mai este acolo ceva ce ar trebui să ştii?
Scoville nu ţi-a mai spus şi altceva?
Un lucru mă nedumereşte puţin.
De ce trebuiau să permită unui om din afară să aibă acces la datele lor de cercetare?
A fost un proiect complex şi aveau nevoie urgentă de personal.
Puţini dintre cei de acolo erau familiarizaţi
cu datele privind comportamentul mulţimii.
Ai mai lucrat în acest domeniu şi înainte?
Ei bine, este specialitatea mea.
Nu am avut nici o idee de ce puneau la cale.
Să mergem.
Ei bine, Elyse, mă bucur că lucrăm cu tine.
Mulţumesc.
- Noroc. - Mulţumesc.
- La revedere. Încântată de cunoştinţă. - La revedere
Aveţi grijă.
- La revedere. - Pa.
- David! - Haide, Elyse!
Camera 136... este o urgenţă. Chemaţi imediat o ambulanţă.
Bob, va ajunge aici un doctor,
dar nu putem aştepta.
Să mergem.
Dacă tu spui să plec din hotel, atunci aşa o să fac.
Ţi-am trimis deja cupoanele.
Torin o să se facă bine?
Doctorii aşa cred.
Urăsc asta.
Noi încercăm să ne menţinem şi ei să ne doboare.
Trebuie să-l suni acum pe Jensen.
Jensen?
Ai grijă de tine.
David, cine este ăsta?
Un membru al grupului.
Dr. Jensen o să meargă să rezolve treaba în locul lui Mary,
în Sacramento.
Dar va fi ucis.
- Nu şi dacă este atent. - Atent?
Şi dacă nu este atent?!
- Dacă ei ştiu deja ce vrea să facă? - O să se descurce cum poate mai bine.
Dar îl vor ucide, David.
Atunci altcineva o să-i ia locul.
Uite, cum poţi vorbi aşa?
Sunt prietenii tăi!
Îţi dai seama ce facem?
Împotriva a ce ne luptăm? Care este miza?
Nu-mi pasă care este miza.
Trimiţi oamenii pentru a fi sacrificaţi.
Nu simţi nimic?
- Ce fel de monstru eşti?! - Ascultă-mă, doar.
Dacă o să fie nevoie, o să te sacrific şi pe tine.
Toţi au ştiut de la început...
Singeiser, Hellman şi Mary... toţi au ştiut.
La fel şi Jensen, şi acum ştii şi tu.
Dacă o să mori, ce voi face?
O să termini tu.
Tu trebuie să te întâlneşti cu Jensen.
- Chiar eu? - Chiar tu.
Spune-mi ce să fac.
Este aproape dimineaţă.
Ia un taxi...
...mergi la intersecţia dintre Fourth Street şi Hopkins Avenue.
Pe colţul de sud-vest este o cabină telefonică.
La ora 6.00, o să sune telefonul.
Răspunde. Va fi Jensen.
Îţi va da o adresă unde să vă întâlniţi.
Mergi acolo imediat şi spune-i tot ce ştii.
Când o să te revăd?
Jensen o să-ţi spună asta.
Este trecut de 5.00. Mai bine te-ai grăbi.
Alo?
Jensen sunt.
Sunt într-o autogară abandonată, pe strada East Williams.
între străzile Second şi Third,
la doar 15 minute de mers pe jos, din locul unde te afli.
Să fii acolo la 6,15 exact.
Dr. Jensen?
Dr. Jensen?!
- Ce cauţi aici? - Te aşteptam.
Unde-i dr. Jensen?
Are o altă treabă.
Trebuia să-l întâlnesc aici.
Da, dar la 6,15 şi acum este 7.00.
Am fost prinsă în trafic.
Trebuia să vii pe jos.
Ţi-am spus la telefon,
era la 15 minute de mers pe jos.
Tu mi-ai spus?
Corect.
Nu există nici un Jensen.
Eu am dat telefon.
Ei bine, eu...
Ai lucrat tot timpul pentru ei, nu-i aşa?
Tu i-ai trimis să-l omoare pe Jensen aşa cum i-ai trimis şi pentru Torin şi soţia sa.
David, ascultă-mă.
Nu au intenţionat niciodată să paralizeze Los Angeles...
Ascultă-mă.
pentru că încă nu sunt destul de puternici pentru a face asta.
Au făcut-o doar ca să ne găsească şi să ne distrugă,
dar ei au dat-o în bară cu mine, aşa că te-au trimis pe tine.
Nu am vrut să o fac.
Mi-au spus că nu or să omoare pe nimeni.
A trebuit, David.
Îl au pe fratele meu.
- Fratele tău este mort. - Ba nu, trăieşte.
Te-am minţit. A trebuit să o fac.
Mi-au spus că o să-l omoare dacă nu o fac.
Când l-ai văzut?
Cred că la două zile după ce m-au răpit.
Am auzit o înregistrare cu vocea lui.
Spunea că l-au dus într-o bază
sau cam aşa ceva... unde i-au tratat rănile.
Când l-ai văzut?
M-au lăsat să vorbesc cu el la telefon... şi apoi am primit o scrisoare.
- Elyse, când l-ai văzut? - Nu l-am văzut!
Pentru că este mort.
Fratele tău este mort.
L-au lăsat să moară în acel accident.
Nu te cred.
Încerci să mă păcăleşti.
Am pus pe cineva să te verifice pe tine, accidentul şi povestea cu răpirea.
Nu poate fi adevărat.
I-am recunoscut vocea.
Fratele tău este mort.
Dr. Hellman şi Mary au murit degeaba.
Vincent.
Nu ai pe unde scăpa.
Nu ai nici o şansă.
Ai face mai bine să te predai.
Sunt aici să-i caute pe cei doi pe care i-au trimis.
Elyse, am nevoie de ajutorul tău.
Acesta este ultimul avertisment.
Nu trageţi! Nu trageţi! Nu...!
Nu trageţi! Nu trageţi!
- Câţi mai sunt acolo? - Doar Vincent.
Celălalt nu a apărut.
Îi puteţi pica în spate din partea cealaltă.
De ce?
Vrei să-ţi ispăşeşti păcatele pentru uciderea a doi dintre oamenii noştri.
Nu. Sunt îngrozită de tot ce am făcut,
dar aşa cum v-a spus psihologul vostru,
nu am făcut-o de bună voie.
Te-au şantajat o dată, de ce nu ar face-o din nou?
Fratele meu este mort.
Nu mai au ce folosi împotriva mea.
Vrei să te răzbuni.
Nu.
Vreau să-i opresc.
Ce te face să crezi că eşti destul de dură?
Sunt responsabilă de moartea soţiei tale.
Şi cred că dacă am îndrăznit
să vă cer să mă primiţi în grupul vostru,
atunci cred că sunt destul de tare.
Spui să te primim.
Cu ce ne poţi ajuta?
Îi cunosc.
Sunt un psiholog pregătit, şi încă unul bun.
Vincent?
Da.
Dacă şi Bob este de acord.
Torin?
Da, dar trebuie să fie unanimitate.
Este.
Mulţumesc.
Sunt şapte dintre ai acum...
care cred...
conştienţi de prezenţa extratereştrilor aici,
hotărâţi să-i distrugă.
Poate pentru noi, este sfârşitul începutului.
Poate pentru invadatori, este începutul sfârşitului.
Traducerea, adaptarea şi sincronizarea Virgil G.N.