"ŢINUTUL HAREPER- VERMONT Populaţie: 7162"
Ştii, am crescut prin pădurile astea.
Mi-am scrijelit numele pe jumătate din arţarii ăştia.
Numele meu şi al câtorva doamne din Bennington.
Cred că vom opri pe aici.
Dacă are paznici, nu vreau să ne audă.
Am fost de două ori şi nu am văzut nici un paznic.
Mă gândesc că dacă este aşa cum spui, atunci ei lucrează doar noaptea.
Acolo este.
Nu pare să fie nimic ieşit din comun,
tuburi, lumini intermitente sau aparatură necunoscută.
Tu eşti singurul care îşi poate da seama de asta cu siguranţă.
Garth! Opreşte-te!
Dacă laşi arma jos, nu o să fii rănit.
Îţi dau cuvântul meu.
- Eşti bine? - Da.
Un ricoşeu m-a lovit în picior.
- Poţi merge? - Aşa cred.
Pentru binele tău... nu mă lua de aici.
Poţi să-l ţii până când ajungem la Washington?
Nu veţi ajunge niciodată la Washington.
Doi bărbaţi.
Au intrat în cabană.
L-au luat pe lider.
Ia-i pe ceilalţi. Eu o să scap de echipament.
Dar grăbeşte-te, trebuie să-l recuperăm pe lider.
Traducerea, adaptarea şi sincronizarea Virgil. G.N.
INVADATORII
Cu Roy Thinnes în rolul arhitectului David Vincent.
Invadatorii...
extratereştri de pe o planetă aflată pe moarte.
Destinaţia lor... Pământul!
Ţelul lor... Să-l facă lumea lor!
David Vincent i-a văzut.
Pentru el, totul a început într-o noapte, pierdută pe un drum de ţară izolat,
căutând o scurtătură pe care nu a găsit-o niciodată.
A început cu un restaurant închis şi părăsit
şi un om de prea mult timp nedormit, pentru a-şi putea continua călătoria.
A început cu aterizarea unei nave dintr-o altă galaxie.
Acum, David Vincent ştie că invadatorii sunt aici.
Că au luat forma omenească.
Cumva, el trebuie să convingă o lume neîncrezătoare,
că acest coşmar a început deja.
În alte roluri:
Alfred Ryder,
Karen Black,
Kent Smith,
Anthony Eisley
şi invitatul special Laurence Naismith.
Sezonul 2, episodul 15 RĂSCUMPĂRAREA.
O întâlnire surprinzătoare într-o cabană izolată de schi,
capturarea unui extraterestru
a cărui importanţă David Vincent nu o poate anticipa
Un lider a cărui pierdere
pune în pericol pentru invadatori, pierderea capului de pod de pe Pământ.
Cât mai este până la drumul principal?
Patru, poate cinci km.
- Piciorul este rănit tare? - Nu. Este o bagatelă.
- Mergem la motel? - Da.
- Îl putem suna de acolo pe Ed. - Mai bine anunţăm poliţia mai întâi.
O să sun eu la poliţie.
Daţi-mi poliţia.
Pari a fi un om sensibil, domnule...
Torin.
Domnule Torin.
Nu ştiu ce ţi-a spus prietenul tău...
A existat o Mary Torin.
Numele ăsta îţi spune ceva?
Nu.
Pe 11 octombrie, în Los Angeles.
La un motel pe strada Garvey.
Nu-mi sună cunoscut.
Doi dintre băieţii tăi, au omorât-o.
Am citit un raport.
Era soţia mea.
Mary Torin. Adu-ţi aminte numele ăsta.
- Domnule Torin, eu... - Şi ţine minte şi asta...
încă mai suntem şapte dintre noi.
Este un nou meci.
Suntem la Lexington Motel. Acum, ştiu deja că-l avem.
Bine.
În cât timp spuni că vine poliţia să-l ia?
Cam în 10 minute ar ajunge aici, dar trebuie să verifice şi la cabană.
Poţi rămâne unde eşti?
S-ar cam putea încinge lucrurile pe aici.
Ştii unde este baza militară Camp Belding?
Nu, dar sunt sigur că ştie Bob Torin.
Mergeţi acolo. Întrebaţi de col. Ralph Gentry.
Am încasat un glonţ pentru el în '64.
Foloseşte-te de numele meu.
Cred că ar fi mai bine să vii şi tu acolo, Ed.
Bine. Ne întâlnim în Belding.
Cât poţi de repede. La revedere.
Am verificat totul de aici şi până la cabană.
Trebuie că s-au oprit pe undeva.
Poate că la motel.
Ştii, am scăpat din Anzio fără nici o zgârietură.
Am trecut prin tot războiul şi nu m-am rănit nici măcar la o unghie.
Domnilor, faceţi un lucru foarte prostesc.
Aşa crezi?
Acolo de unde vin, sunt un lider.
Nu are echivalent aici.
Dacă nu sunt eliberat,
vor exista nişte pedepse teribile.
Cum ar fi?
Unul dintre oraşele voastre ar putea fi distrus. Uciderea liderilor voştri.
Nu pot şti sigur care.
Dacă aţi fi vrut să ne distrugeţi oraşele,
aţi fi făcut-o până acum.
Nu am fost niciodată într-o situaţie ca asta.
Faceţi o ofertă liderilor din Washington.
Încercaţi-vă norocul cu ei.
Nu o să o fac cu Washingtonul.
Trebuie să mă regenerez în şapte ore.
Dacă nu o fac, voi muri, iar tu vei fi vinovat pentru o represiune sângeroasă.
Acum încearcă-ţi tu norocul cu asta!
Ascultă-mă.
Lucraţi cu noi.
Deveniţi oamenii noştri de legătură.
Puteţi fi lideri, conducători... sau orice altceva vă doriţi.
Scuze.
Sunteţi hotărâţi să-i daţi înainte cu planul ăsta prostesc.
Aşa este.
Atunci o să vă fac o ofertă finală.
Ne vom retrage.
Expediţia noastră se va retrage. Vom pleca acasă.
Războiul nostru va lua sfârşit, domnule Vincent, iar voi veţi fi învingători.
Totul doar pentru eliberarea mea.
Nimeni nu este atât de important.
Eu sunt.
Nimeni nu are această autoritate.
Eu o am.
Asta ar însemna că am învins, David.
Ce garanţie ne oferiţi?
Aveţi cuvântul meu.
Am fost bătuţi, împuşcaţi, torturaţi.
Prietenii mei doar ce au fost omorâţi
şi tu-mi ceri să te cred pe cuvânt.
Eşti emotiv.
Sunt doar practic.
Mergem la Washington.
Dacă nu mergem acolo, oamenii mei îi vor ucide pe acei poliţişti.
De fiecare dată când unul dintre aceşti băieţi ai mei o ia pe băutură,
crede că vede elefanţi, marţieni sau mai ştiu eu ce.
Am turnat câţiva litri de cafea neagră în el.
Domnule ofiţer, nu o să vă mai deranjeze din nou, promit.
Mie mi se pare că este treaz.
Da, ei bine aşa pare mereu.
Echipajul 5, răspunde! Echipajul 5, răspunde!
Frank, suntem la cabana de ski Walden.
Oricine a sunat, trebuie că a fost o greşeală.
Nu este nimeni aici.
Bine.
L-ai auzit.
Ai face mai bine să nu mai suni
sau data viitoare o să dormi într-o celulă.
Am înţeles, domnule.
Mulţumesc, domnule ofiţer.
David...
Nu este bine.
Mergi înainte.
Este vreo bază militară pe aici pe undeva... Camp Belding?
Cam la vreo 20 de km. spre nord.
Ei bine, Ed o să zboare într-acolo.
Putem lua legătura acolo cu el.
Cunosc zona asta.
Stai aici cu prietenul tău, iar eu voi conduce până la Belding.
Crezi că poţi conduce maşina, cu piciorul ăla?
Ei bine, or să te urmărească pe tine.
Bine. Întreabă de col. Gentry.
Vom merge la ferma de acolo..
Tu şi cu Ed, veniţi cu întăriri acolo, bine?
Ai grijă cu piciorul ăla.
- Bine. - Mişcă.
- Vreun semn de ei? - Nu.
Ei bine, caută-i în continuare.
Cine este?
Putem intra? Este o urgenţă.
Aveţi un telefon?
Ce este?
Doi oameni, bunicule. Vor doar să dea un telefon.
Oh.
Ei bine, spune-le să nu facă prea multă gălăgie.
Centrala. Centrala...
Anunţă-i pe ceilalţi. I-am încolţit.
Renunţă, domnule Vincent.
Ce înseamnă toate astea? Cine sunteţi?
Cine sunt oamenii aceia de acolo?
Poliţişti.
Omul acesta m-a răpit şi mă ţine împotriva voinţei mele.
Nu este adevărat.
Nu sunt poliţişti.
Sunt dintr-o altă ţară.
Am încercat să chem poliţia.
Nu-l crede. El este cel care are arma.
Dă-i drumul.
Am spus, dă-i drumul nepoatei mele.
Faceţi o greşeală.
O greşeală. Bineînţeles.
Atunci oamenii ăia de acolo de afară care-mi distrug grădina
sunt agenţi inamici, nu-i aşa?
Diavoli străini care vin să ne omoare în timp ce dormim.
Corect.
Şi tu spui că de fapt tu eşti cel ameninţat?
Acesta este adevărul.
Ei bine, singurul adevăr pe care-l ştim cu siguranţă
este că am această armă
şi că unul dintre voi, domnilor, minte.
Claudia, ia-i arma tânărului.
Acum...
să aflăm adevărul.
Încearcă prin spate.
Minunat!
Fiinţă de pe o altă planetă, spui?
Fiule, eşti chiar nostim.
I-ai pulsul.
Haide... i-ai pulsul.
Nu simt nici un puls.
Nu are puls. Nici inima nu-i bate.
Nu este om.
Am mai văzut oameni fără inimă şi înainte.
Oameni cu inima de piatră care s-au mai născut pe Pământ.
Nu este nimic nou în legătură cu oamenii fără inimă,
dar un om fără puls, asta este ceva nou.
Şi dacă ai fi o creatură neobişnuită
venită dintr-o altă galaxie ca să ne cucerească,
ar fi atât de rău?
Spune-mi, pe planeta voastră sunt războaie?
Napalm? Incineratoare?
În comparaţie cu ce avem, nu pot fi aşa de răi.
Lasă-i să vină. O să le întind mâna.
Nu-mi pasă ce crezi
atâta timp cât ţii arma îndreptată spre el până primim ajutor.
Ajutor?
Am trimis un prieten
la o bază militară din apropiere ca să ceară ajutor.
Pune arma pe masă.
Tu... un pas înapoi.
Omoară-i!
Claudia, vrei să faci câte un ceai pentru... oaspeţii noştri?
Sau poate preferaţi cafea?
Nimic.
Nu, mulţumesc.
Cred că nu beţi ceai acolo de unde vii.
Ar trebui să cultivaţi acest obicei.
O cană de ceai este binevenită atunci când oamenii contemplează planetele.
Bunicule, să le dăm drumul.
Ia-ţi arma.
Pleacă, te rog.
Fată, vrei să pui ibricul pe foc?
Domnule Vincent, mi-au mai rămas cinci ore.
Pot să-ţi reamintesc că dacă nu plec de aici la timp,
casa asta şi toţi cei din ea vor fi distruşi?
Da, domnule.
Sunt Torin. Trebuie să-l văd pe col. Gentry.
Este important.
Un moment, domnule.
Colonelul este fericit să vă vadă, domnule.
Trebuie doar să mergeţi acolo, în parcarea pentru vizitatori,
va ajunge imediat aici o maşină de la garaj..
Uite, nu am timp pentru asta.
Unde mergi?
La col. Gentry.
Urcă. Caporale, ai grijă de maşină.
Unde este biroul colonelului?
Durează cam mult.
Unde mergi?
Unde...
Ştii că doctorul şi cu mine încercăm să-l ţinem în viaţă pe omul ăsta de patru ani?
Şi tu vii aici cu armele tale.
Îmi pare rău.
Ştii ce faci?
Ştii cine este omul ăsta?
Claudia.
Este Cyrus Stone.
Cyrus Stone... el este cel a cărui viaţă o pui în pericol.
- Poetul - Da.
Crezi că milioane dintre ei sau tu,
valoraţi cât Cyrus Stone?
Da, eu sunt responsabil cu poezia.
Dar asta nu mai înseamnă prea mult.
Nepoata mea are impresia
că, datorită faptului că acum 20 de ani
un om a putut pune alături nişte cuvine
este cu ceva mai presus decât un muritor de rând.
Poate că are dreptate.
Prostii. Doar eu sunt cel care pot judeca asta.
Aţi fi surprinşi să aflaţi că am trăit până la 71 de ani pe cont propriu.
Şi ea este convinsă că nu voi ajunge la 72,
dacă nu o să aibă grijă de mine.
Nu râde de mine, bunicule.
Să râd?
Nu... pentru nimic în lume.
Sunt doar puţin surprins, asta-i tot.
Şi flatat că o fată ca tine
poate sta lângă un fermier bătrân ca mine.
Nu-mi pare rău că îmbătrânesc
ci pentru că diavolul, îşi bate joc cu siguranţă, de poezia mea.
Am rămas fără inspiraţie aici.
Poate că ai putea...
să mă faci mai popular, acolo de unde vii?
Vezi tu, aici schimbăm poeţii aşa cum schimbăm şi maşinile...
una nouă în fiecare an sau la doi ani...
atunci când vopseaua se mătuieşte
sau când se schimbă moda.
Timpul meu s-a oprit cu mult în urmă...
înainte de bomba atomică şi... distrugerea în masă.
Nu găsesc aceste cuvinte ca fiind foarte poetice.
Înapoi, sau îl omor.
Înapoi!
Da... aş putea spune că poezia nu mai are stil.
Doar tragi de timp, domnule Vincent. Nu poţi învinge.
Lasă-mă să plec şi salvează-i pe oamenii ăştia.
De ce nu-l poţi lăsa să plece?
Sunt mai multe în joc decât vieţile noastre.
Ne-ar ucide imediat ce ieşim pe uşă.
Bunicul are inima bolnavă şi tu-l ucizi.
Prietenul meu va veni cu ajutoare. Nu-l pot lăsa să plece.
Bob!
Trei ore, domnule Vincent.
Aş ajunge în dubă şi în cinci minute m-aş regenera.
Apoi m-aş întoarce şi am discuta raţional despre toate astea.
Mai întâi Mary Torin şi acum Bob.
Te-aş omorî pe loc.
- Uh... Claudia? - Da, bunicule?
Oh, vreau să mă culc.
Da. Voi... extratereştri...
Dormiţi?
Nu.
Ah. Ce lume este aceea fără somn...
cu oameni care se agită încoace şi încolo ca nişte... somnambuli.
Nu cred că mi-ar place asta.
Domnule Stone, o să încerc să ajung la Camp Belding.
Vrei să-l păzeşti?
Nu sunt sigur.
De ce crezi că aş face-o?
Prietenul meu este mort.
Evident că nu a luat legătura cu Camp Belding
pentru ca autorităţile să ştie că suntem aici.
Cineva trebuie să le spună.
Bine, dar...
dacă nu te întorci în câteva ore, moare.
Dacă o face, pieile alea roşii de afară
vor intra aici şi ne vor scalpa pe mine şi pe nepoata mea.
Nu, nu cred că poţi avea deplină încredere... în mine
Domnule Stone...
Domnule Stone, cu arma aceea din mână, îl poţi obliga să-mi dea drumul.
Ţi-am citit poeziile, domnule Stone.
O lume... o lume la care ai visat...
o lume... fără sărăcie... cred în asta...
o lume fără războaie, fără boli.
Eşti bolnav, domnule Stone.
Inima ta este bolnavă.
Da. Toţi cei care au o inimă se mai şi îmbolnăvesc.
Medicina noastră poate vindeca asta.
Cum ţi-ar place să ai 20 de ani? 50 de ani?
Câte...
poezii ai putea scrie în 50 de ani, domnule Stone?
Cine o să le citească?
Când vom fi sclavii voştri, cine va mai avea timp de poezie?
Da, domnule Om din Spaţiu,
cine le va mai citi într-o lume de sclavi?
Cine le citeşte acum?
Spui că ai fost dat uitării.
Dar... 50 de ani pentru a crea frumuseţe.
50 de ani.
Ce spui de asta, băiete?
Când eram la colegiu, am desenat planurile unui oraş.
Nimeni nu s-a aplecat să le privească,
dar le-am desenat şi nu am făcut-o degeaba.
Pentru că ştiu că într-o zi cineva ar putea să ridice acel oraş
Trebuie să existe cineva care să le facă...
atunci ce sens ar mai avea?
Domnule Vincent, chiar şi într-o lume de sclavi
vor exista intelectuali, cu gust,
oameni care să-i aprecieze poezia.
Domnule Stone...
Îţi ofer o lume în care poeţii sunt regi.
Pe planeta ta sunt asemenea poeţi?
Desigur.
Mi-ar plăcea să ascult una dintre poeziile lor.
O să merg la Camp Belding.
O să-l păzesc eu.
David, aşteaptă.
Urăsc moartea.
Am preţuit viaţa.
Gândul de a o părăsi mă înfurie.
Dar voi muri dacă este necesar.
Dar cu fata asta, este altceva.
Bunicule...
Pun o condiţie în schimbul morţii mele.
Ea merge cu tine şi rămâne în viaţă. Ai grijă de asta.
Bunicule... nu mă îndepărta de tine.
Este timpul, fată.
Acolo există o lume.
Bunicule...
Ia-o şi ieşiţi repede prin pivniţă.
Vor muri dacă ies.
Dacă o fac, atunci vei muri şi tu aici.
Încă o ceaşcă de ceai pentru mine...
dacă eşti amabil.
Dacă aflaţi ceva de ei, vreţi să le spuneţi să mă sune?
Vă rog.
Edgar Scoville, Camp Belding,
În biroul colonelului Gentry.
Cei de la motel nu ştiu unde sunt?
Nu.
Poţi să-mi spui despre ce este vorba, Ed?
Doi prieteni de-ai mei sunt implicaţi până în gât în ceva...
şi nu ştiu cum să-i scot.
Intră..
Da, domnule?
Omul ăsta care spuneai că vrea să mă vadă... Torin... unde este?
Credeam că este la dvs., domnule.
Nu a ajuns aici.
A venit la bază?
Da, domnule.
Şi... pur şi simplu a dispărut?
L-a luat un locotenent cu maşina.
Ce locotenent?
Nu-l cunosc, domnule.
Nu l-ai mai văzut niciodată?
Nu, domnule.
Dacă încă mai este la Belding, găseşte-l.
Da, domnule.
Ralph, am nevoie de un favor... şi nu mă întreba.
Cinci sau şase oameni de încredere... înarmaţi...
şi două Jeepuri.
Aş veni chiar eu, Ed, dar am o mare problemă de rezolvat.
Washingtonul mi-a stat pe cap toată ziua.
Camp Belding.
Cu biroul colonelului Gentry, vă rog.
Liniile sunt ocupate, domnule. Aşteptaţi?
Este ceva foarte important.
Nu-l puteţi întrerupe?
Îmi pare rău, domnule. Este un apel la distanţă.
Locotenente, mergi la Camp Belding?
Sigur. Urcă.
Claudia.
Nu-ţi face griji. Va fi în regulă.
Nu. Este un bătrân obosit şi bolnav de inimă
şi nu va fi în regulă.
Îl subestimezi.
Este unul dintre cei mai puternici oameni pe care i-am întâlnit.
Vrea el să crezi asta.
Cum adică?
Vrea să moară. Mi-a spus-o mie.
Nu pot crede asta. Mai are multe de oferit.
Mai avea un singur lucru de oferit... pe mine.
Cât timp va trăi, o să stau alături de el.
Dar el vrea să-l părăsesc, să plec de acolo, să duc o viaţă normală.
Ştie că nu o voi avea cât timp el trăieşte...
aşa ca tot spune că vrea să moară.
Curând. Asta-i tot ce-şi doreşte.
De ce nu vrei să pleci de acolo?
Nu crezi că este normal...
ca o fată de 19 ani să trăiască la o fermă într-o pădure,
îngrijind un invalid...
dacă îl iubeşte?
Să-i îndrăgească ferma?
şi lumea lui... mai mult decât propria sa lume?
Este neobişnuit.
Ce este normal pentru o fată de 19 ani?
Fuste mini?
Marşuri de protest?
La oală?
Ce este normal pentru un arhitect care visează să ridice oraşe?
Cred că ar fi mai bine să te întorci la fermă, indiferent de ce spune el.
Da. O să mă întorc la fermă.
O oră şi jumătate.
Timpul se scurge, domnule Stone.
Timpul se scurge la fel pentru şi bătrânii, ca peste tot.
Nu este nevoie de asta. Uită-te acolo.
Putem genera de acolo suficientă energie...
pentru a lumina un oraş sau pentru a lansa o rachetă
sau pentru a rade de pe faţa pământului ferma asta.
Puterea aia poate da viaţă bătrânilor.
Sau moarte.
Depinde de tine, domnule Stone.
Dă-le drumul!
Eliberează-mă şi apoi vor fi liberi.
Domnule Stone, nu-i da drumul... nu-l lăsa să plece!
Ba da, te rog, bunicule. Lasă-l să plece!
Nu.
Lasă-mă te rog să vorbesc cu el. Îl voi convinge.
Bunicule, trebuie să-l eliberezi.
Nu vezi?
Are dreptate, desigur.
Tot ce poţi face este să aştepţi să mor...
şi asta nu va mai dura mult... şi apoi veţi fi omorâţi şi voi... cu toţii.
Şi pentru ce?
Dacă te las să pleci, nu vom fi răniţi?
Ai cuvântul meu.
Aş prefera ceva mai substanţial.
Dar atunci...
pleacă.
Nu o face! Nu-l crede!
Este mort.
Îmi pare rău că a trebuit să moară.
Vă mulţumim, domnule.
Ar fi fost mai bine să nu se întâmple asta.
Nu era nevoie de aşa ceva.
Acum, poţi lăsa arma jos.
Aşteaptă.
Nu o să ieşi încă de aici, vecine.
Spuneai că-mi poţi oferi încă 50 de ani de viaţă.
Da.
Maşinăria aia de acolo, poate reda viaţa, da?
Da, ţi-am spus.
Atunci cei 50 de ani... dăruieşte-i lui.
Adu-l înapoi la viaţă cu maşinăria aia.
Nu ştiu.
Asta-i preţul răscumpărării tale... o viaţă în schimbul alteia,
a ta pentru a lui.
Creierul uman poate rezista fără oxigen doar trei minute.
Ei bine, unul s-a scurs deja, mai bine te-ai grăbi.
Garth! Vino aici!
Nu mai plânge, fată.
Ajutaţi-mă să-l duc în dubă.
Alimentaţi.
Întrerupe curentul.
Îmi pare rău, am încercat.
Ei bine, încearcă din nou.
Încercaţi din nou!
Întrerupe curentul
Ai fi putut avea lumea.
Ai renunţat la ea pentru un singur om.
Specie deosebită, mai suntem şi noi oamenii.
Ţinem foarte mult la viaţă.
Din cauza asta îndurăm atâtea.
Ţine minte asta, domnule Om din Spaţiu
când o să începi cucerirea
asta te aşteaptă.
Pune-l pe canapea.
Te-ai furat singur.
Cu ce?
Toţi anii ăia pe care i-ai dat lui.
Ar fi putut fi ai tăi.
Copilă, copilă, copilă...
Dacă nu aş fi plecat...
dacă nu aş fi venit ca să te conving.
S-a terminat acum...
şi nu trebuie să te simţi vinovată.
Claudia...
Taci. Nu mai vorbi.
- Unde sunt? - Este în regulă.
Au pus totul la loc aşa cum a fost.
Nimeni nu o să ştie vreodată că au fost aici.
Noi vom şti.
Da, noi vom şti.
Au plecat.
Bob s-a născut şi a crescut în pădurile astea.
Este o părticică din lumea asta.
Aşa spunea şi el mereu.
Mulţumesc, draga mea.
La revedere, fiule.
Pe curând.
Adu-ţi aminte de oraşul ăla când războiul va lua sfârşit.
Aminteşte-ţi de acel oraş.
Da, domnule.
- La revedere, David. - La revedere.
Când vei ridica acel oraş, mi-ar face plăcere să vin şi să locuiesc acolo.
David Vincent, care a fost readus la viaţă de inamicii săi,
îşi continuă căutările.
Un bătrân şi o fată vor privi pe cer şi vor aştepta.
Traducerea, adaptarea şi sincronizarea Virgil G.N.