ÎNAINTE
Îmi vine greu să-mi dau seama ce e real.
Nu ai plecat deloc, Sam. Eşti încă în cuşcă, cu mine
Arată-mi mâna. Eram acolo când te-ai tăiat la mână.
Eu ţi-am cusut-o. Asta e real
Sunt un ciudat clasa întâi, dar mă controlez.
- Era ceva de muncă în oraş. - Unde-i cadavrul ?
- Am lăsat-o să plece. - De ce ?
Mă cunoşti. Ştii cum sunt.
Lasă dâră de cadavre, omule, aşa că trebuie s-o ucidem.
- Şi-a ucis propria mamă ca să mă salveze. - Îmi pare rău dar asta e..
Nu mai face. Ai încredere în mine.
- Dean, te rog. - Bine.
Eşti ceea ce eşti. Vei ucide iar.
Îmi pare rău.
ACUM
Dearborn, Michigan
Imposibil.
Da, eşti bine.
Nu !
Supernatural - S07, Ep 04 Defending Your Life
Traducerea şi adaptarea: CucuBau @ www.titrari.ro
Sam...
Îmi pare aiurea.
- Poftim ? - Să facem o treabă obişnuită.
Bobby va suna dacă răsare ceva legat de Leviatani.
Între timp, vrei să faci asta, Dean. Miliţianul de la telefon părea cretin.
Nu te contrazic.
E plăcut, într-un fel, ştii ? Era timpul pentru ceva simplu.
- Şi... pari să fii bine. - Sunt. Având în vedere situaţia mea.
- Apropo...mulţumesc. - Pentru ?
Pentru Amy.
Ştiu că nu voiai s-o laşi în pace, dar aşa era cinstit.
- Aşa că mulţam. - Pentru nimic.
Bine aţi venit în Nebuneşti, populaţia: un mort.
- Cine era ? - Matthew Hammond.
- Pare să fi murit zdrobit. - De ?
Păi, dacă nu am fi la etajul zece, aş zice că de o maşină.
- A luat-o razna. Să fie vreo fantomă ? - Cu permis ? Permis de ucidere.
Pe bune ?
Ce-ai găsit ?
Poate e ca-n "Christine".
Nici măcar maşinile posedate nu pot urca scări.
Este ceva spectral.
Ia te uită.
"AA, 10 ani."
Mort şi treaz. De rahat la puterea a doua.
O factură se tot repetă.
50 de parai pe lună, la un local numit "La Jane".
În regulă. Felicitări pentru că eşti treaz.
Mă duc să văd ce e "La Jane".
- Ţin Lent-ul, nu mă duc la AA. - Nu suntem catolici.
Mereu atent la detalii. AA îmi dă fiori.
Ce şocant...
Bine, mă duc eu la întrunire. Tu dă-te la Jane.
Matt era de treabă. Un suflet cam chinuit.
Se alăturase clubului.
Dar părea că are multe pentru care să trăiască.
Aveţi idee ce ? Rude, o iubită ?
Nu prea dădea afară din casă.
Totuşi, ceva îl rodea ultima oară când l-am văzut.
- Era să gafeze. - Când ?
Chiar înainte să moară, cred.
M-a sunat de la Taverna lui Neal. Mi-a spus că era cât pe ce să bea.
Aşa că m-am dus şi l-am scos din criză.
- Ştiţi ce a declanşat-o ? - Cum ziceam, nu spunea prea multe.
Bună !
- Vă pot ajuta cu ceva ? - Da.
Vreau să vă întreb ceva despre un client de-al dvs,
numit Matthew Hammond.
- Bine. N-are probleme, nu ? - Dl Hammond nu mai e printre noi.
- Acum înţeleg. - Ce ?
A venit acum vreo două zile şi mi-a plătit în avans pe trei ani
pentru livrările lunare.
Unde ajung florile ?
La o dră Elizabeth Duren.
Nu vreţi să-mi daţi adresa ? Aş vrea să-i fac o vizită.
Iac-aşa.
- Fă cunoştinţă cu Elizabeth Duren. - Avea zece ani când a murit.
- Şi ? Cine era ? - Nu ştiu.
Hai să ne stoarcem creierii la motel.
Elizabeth Duren.
Ucisă acum zece ani de un vecin care ieşea cu spatele din alee
şi nu i-a văzut bicicleta. N-a fost nimeni acuzat.
- Poliţia a clasat cazul ca accident. - Lasă-mă să ghicesc.
Vecinul e clătita de la etajul zece.
Măcar ştim că îi părea rău. Mă refer la flori...
Te face să te întrebi dacă nu cumva era beat când a dat peste ea.
Da, bine.
Oricum, acum că avem o mică idee cine e fantoma, să mergem.
- Să facem ce ? - Să-i ardem oasele.
Să-i dăm odihna veşnică.
Distracţia continuă mereu.
Ţineţi chestia aia departe de mine !
Bine.
911. Ce problemă aveţi ?
Am nevoie de ajutor. Mă urmăreşte un câine...
- Care vă este adresa ? - Nu ştiu ! Sunt într-un restaurant.
Domnule ?
Alo, domnule, mă auziţi ?
Nu !
Calmaţi-vă, domnule.
Trimitem o ambulanţă. Spuneţi-mi unde vă aflaţi.
Domnule ? Domnule !
Încă o noapte la serviciu.
- Fă tu duş primul. - Ia fii atent.
"Un localnic, Christopher Fisher,
a fost făcut bucăţi de un animal sălbatic astă noapte."
Trăim într-o lume periculoasă.
Era în toaleta unei crâşme.
Asta nu sună a bine.
Se pare că niciunul dintre patroni nu a văzut nimic.
Tipul sună la 911, ţipă ceva de un câine,
dar nici telefonista nu a auzit nimic.
Se pare că ăsta avea ceva cu câini în istoric.
Adică ?
A fost arestat acum cinci ani pentru că ţinea lupte cu câini.
Fain. În regulă.
Şi ? Face atât rău încât un Rottweiler face pe Cujo de dincolo de moarte?
Stai aşa. Câinii au şi ei fantome ?
- E prima oară când aud de aşa ceva. - Pare ciudat. "Câinele Fantomă" ?
Nu e mai ciudat decât "Maşina fantomă", ştii ?
Ştii ce are sens ?
Să te răzbuni pe tipul care a făcut pe Michael Vick cu tine.
Adică, nu judec, dar mie îmi pare că ăla a primit ce merită.
Poate că da...
Sau poate că nu.
Deci, a fost arestat, a avut pedeapsă cu suspendare,
şi a început să lucreze ca voluntar la un adăpost de animale.
- Da, pentru că a fost obligat. - La început, da.
Dar a continuat şi după ce şi-a ispăşit pedeapsa.
Se pare că el chiar s-a implicat. A adunat mulţi bani pentru cauză.
- Oamenii se schimbă. - Spune-i asta câinelui fantomă.
Hai, echiparea.
Să verificăm cadavrul.
- Poftim ? - Ce-i ?
Nimic, eu...
- Te simti bine ? - De vis.
Hai să-i dăm drumul.
Ghici ce-am găsit. Ţărână roşiatică.
Sub unghii şi pe pantofi.
- Ca pe podeaua accidentatului ? - Da.
Înseamnă că amândoi au călcat în acelaşi loc.
- O livadă de meri ? - Da.
Se pare că ţărâna roşie face mere bune.
M-ar interesa asta dacă aş mânca mere.
Asta cică e destul de veche, e mai mult abandonată.
- Căteva sute de hectare. - Câteva sute ?!
Vom căuta tot anul.
Salut. Te simţi bine ?
Omu' tocmai a sărit în faţa maşinii, Sam.
Vă putem ajuta, dle ?
Hai să vă ducem de aici, să nu dea o maşină peste dvs.
Bine.
Warren, linişteşte-te. Şi spune-ne ce se întâmplă.
Sunteţi oameni buni, văd asta, dar nu mă puteţi ajuta cu nimic.
- Nimeni nu poate. - De ce nu ?
Pentru că e imposibil.
- Nici nu m-aţi crede. - Pune-ne la încercare.
Tocmai am fost judecat şi condamnat la moarte.
- Pentru ce ? - Am jefuit un magazin de băuturi.
Am ucis patronul şi pe soţia sa. Aveam mintea-n călcâie. Eram tânăr.
- Tânăr ? Când ai făcut asta ? - În 1981.
- Şi abia acum te-au judecat ? - Nu, abia am ieşit din închisoare.
- N-are nicio noimă ce spui. - Ba are. Continuă.
Am fost închis 30 de ani. Tocmai am fost eliberat condiţionat.
Dar nu scapi niciodată de ce faci. Mă gândesc în fiecare zi la asta.
- Şi atunci de ce fugeai ? - V-am spus, de proces !
Tot ce ştiu e că eram la bar şi în clipa următoare am fost atacat.
Când m-am trezit, eram în sala de judecată.
Sală de judecată ? Adică un fel de tribunal ?
Nu chiar. Era un judecător.
Totul e o tâmpenie. Eram într-un hambar.
- La livada de meri ? - Da.
- Şi de la ce bar v-au săltat ? - Taverna lui Neal.
Acolo s-a dus şi Matthew Hammond înainte să-l... calce maşina.
Crezi că a fost acolo şi tipul cu câinii ?
- Ne mai puteţi spune şi altceva ? - Mă credeţi ?
- Cine naiba sunteţi ? - Un fel de specialişti în ciudăţenii.
- Ştiţi numele judecătorului ? - Nu.
- Dar am văzut nişte simboluri ciudate. - Simboluri ? Vă amintiţi vreunul ?
Le puteţi desena ?
Scuzaţi-ne puţin. Pot să vorbesc cu tine ?
- Ce-i ? - "Ce-i" ?
Sam, vorbim de un şofer beat, de Michael Vick, de un ucigaş.
- Şi ? - Şi... ni s-a "murdărit" ancheta.
Îmi e cam greu să nu ţin cu fantomele de data asta.
Ai spus-o cu gura ta, nu trebuie să judecăm pe nimeni.
Da, dar e o tâmpenie. Toată lumea judecă mereu.
- Ar trebui să ignor ce-a făcut ăla ? - Noi am ucis mai mulţi, Dean.
Da, şi ştii ce?
Vor fi îndreptăţite să-mi tăbăcească fundul atunci când vor veni.
Vrei să spui că nu mai vrei să lucrezi la treaba asta ?
Ştii, aş vrea să avem parte de o zi uşoară,
sau vreau prea multe ?
Uite ce-i. Mă voi duce să caut hambarul ăla.
- Vii şi tu ? - Mă duc să văd ce-i cu barul.
- Ca să munceşti sau ca să bei ? - Nu m-am hotărât încă.
Ce se întâmplă ? Unde a plecat ?
Toate-s bune.
Să ne întoarcem la livadă.
Nu, nu. Eu nu mă mai întorc acolo.
Warren, am nevoie de ajutor ca să găsesc hambarul.
E roşu, îţi sare în ochi. Nu mă întorc. Ei sunt acolo.
- Cine ? - Cei pe care i-am ucis.
Eu vreau doar... Nu !
- Eşti mai în siguranţă cu mine. - Nu.
Bine.
Vreau să stai în interiorul acestui cerc până revin, bine ?
- Te va apăra. - Cum ?
Ai încredere în mine. Încerc să te ajut.
Stai locului.
Bobby ? Salut. Eu sunt.
Vreau să vezi ce-i cu simbolurile pe care ţi le trimit.
Pardon.
Scufundare plăcută.
Bună.
Acum ştiu de ce vine toată lumea aici.
Cu ce te servesc ?
Scotch şi sifon.
Ştii ce ? Lasă sifonul şi fă-l dublu.
Lucrezi în tura de noapte ?
De ce întrebi ? Vrei să vii mai des ?
Nu, am doar câteva întrebări. Mă crezi sau ba, sunt poliţai.
Te cred. Pari să fi trecut prin multe.
Îmi pare rău, am fost liberă săptămâna asta,
dar Frank va fi mâine de serviciu.
Am înţeles.
Mai dă-mi unul.
Probleme în dragoste sau la serviciu ?
Două duble, una după cealaltă, trebuie să fie ceva.
- Apropo, eu sunt Mia. - E o întrebare complexă, Mia.
Apropo, eu sunt Dean.
Dean, eu sunt un fel de psihiatru, doar că am alcool la discreţie.
Aşadar... povesteşte.
Îţi place să asculţi problemele altora, nu ?
Devin curioasă... Uneori.
E o problemă de serviciu. Dacă tot ai întrebat.
Ai făcut...
Ai făcut vreodată ceva pe la spatele cuiva pentru că nu aveai de ales ?
Iar acum regreţi ?
Dean, dar dacă nu aveai de ales, de ce te simţi vinovat ?
N-are sens.
Ne vor năpădi păsărelele dacă deschidem colivia, soro.
- Ar trebui s-o iei mai uşor. - Dacă beau mult, creşte bacşişul.
Termin munca peste o oră. Aşa că nu leşina.
- Atunci trec pe bere. - Ai ales bine.
Salut, Bobby, ai aflat ceva ?
Mâzgălelile alea sunt egiptene 100%. "Cartea Morţilor".
Deci avem veşti bune.
Îl identifică pe zeul Osiris. Un tip autoritar.
Dacă te găbjeşte îţi va fi judecător, juriu şi călău.
Legenda spune că el îţi poate citi sufletul.
Îţi cântăreşte vina.
Dacă el consideră că e prea mare, ai pus-o.
Şi ce caută în Dearborn ?
Se pare că apare din senin
ţine un turneu de judecată şi apoi dispare iar.
Atât am aflat până acum.
Ştii ce înseamnă asta.
Da, trebuie să-l găsim înainte să dispară iar.
Nu, tâmpiţel.
Înseamnă că trebuie să vă căraţi naibii din Dodge.
Tipul ăsta se ia de oamenii care se simt vinovaţi.
Cine ştiţi că se simte aşa ?
A trecut ceva vreme. Dar ţi-o datorezi.
Este o minge uşoară, trebuie doar s-o prinzi.
Eşti Dean Winchester.
Cu asta te ocupi.
Frăţie, ăsta e al treilea mesaj. Ar fi bine să nu fii matol.
Sună-mă. E important.
Dean. Era cazul. Eu...
- Alo ? - Cine e acolo ?
Eu doar am găsit ăsta pe jos, era acolo de 10 minute şi tot suna.
- E telefonul lui Dean ? - Da.
- Trebuia să mă aştepte aici. - Unde eşti ? Pot veni imediat.
Sam ?
Vă rog, nu. Îmi pare rău.
- Vă rog. - Tu aşa ne-ai făcut.
Sper că e bine.
- Unde ai găsit telefonul, mai exact ? - Acolo.
Mulţam.
Pe bune, Warren ? Ai observat doar simbolurile ?
Nu te mai agita, dle Winchester. Sunt anti-Houdini.
Vrei să discutăm despre acuzaţii, sau...
Aş prefera să vorbim despre schema Bukowski pe care ai făcut-o la bar.
N-ai curaj să ataci omul când e treaz ?!
Ai avut o discuţie interesantă cu chelneriţa aia, nu ?
După câteva pahare curge vina din tine.
- Ce drăguţ... tragi cu urechea. - Apropo de asta...
Vei sta pitit toată noaptea, Sam?
Sam ?
Bravo, ne-ai găsit. Presupun că ai aflat şi cine sunt.
- Da. - Îmi spui şi mie ?
Osiris. E un zeu egiptean.
- Hai, vezi-ţi de treabă, Sammy. - Eu sunt cel care trebuie judecat.
Eu decid asta. Şterge-o.
Dar are dreptul la un avocat. Nu-i aşa ?
- Lasă-mă să-l apăr. - Ar fi ceva neobişnuit.
Ai de gând să-i respecţi drepturile sau ba ?
De ce nu ?
- Sam, tu nu eşti avocat. - Am fost student la drept.
Da, student.
În regulă. Să-i dăm bice.
Lista de martori pe care îi pot cita este infinită...
Obiectez !
- Mă laşi să termin fraza, Sam? - Nu. Nu e corect.
"Corect" ? Iartă-mă.
Mai departe.
Pot simplifica treaba.
Trei martori.
- Obiectez ! - Motivul ?
Nu ne-a fost dată lista martorilor.
- Bună replică. - Am văzut asta în "The Good Wife."
Da. O obiecţie justificată. Se respinge !
- Poftim ? De ce ?! - Pentru că eu sunt judecătorul, fiule.
Încetează cu obiecţiile, sau de acuz de sfidarea curţii,
adică te ucid.
Aşa că te sfătuiesc să mă laşi să continui.
Acuzarea o citează pe Joanna Beth Harvelle.
- Jo? - Dean. Sam. Nu ne-am văzut demult.
- Spuneţi curţii cum vă numiţi. - Jo Harvelle.
- Şi ce legătură aveţi cu Dean Winchester ? - Am lucrat împreună.
- Nu-i aşa că îl admiraţi ? - Da, ca vânător.
Ca om... era cam nesimţit.
- Deci îl consideraţi un fel de mentor ? - N-aş spune asta.
- Dar ce-aţi spune ? - Să zicem că aveam încredere în el.
Aşa că dacă încercaţi să spuneţi că era un om rău sau aşa ceva...
- Vă era greu. - Ce ?
Să lucraţi cu el... având în vedere sentimentele dvs.
Nu. Ce sentimente ?
Aţi făcut multe pentru el, l-aţi urmat în toate bătăliile.
Ştiu unde bateţi şi e o tâmpenie.
Deci Dean n-a avut nicio legătură cu primul tău caz,
cel de la care a plecat tot.
- N-a fost aşa. - Niciun fel de sentiment.
Aţi fi urmat aceeaşi cale.
Tot aţi fi ajuns în sculărie, ţinând acel declanşator.
Hai că eşti tare, ştii ? Îi pui vorbe-n gură...
Stăpâneşte-l, avocat... sau îl las fără limbă.
Martorul dvs.
Jo.
- Aşadar... tatăl tău... trăia ? - Da.
- Şi cum vă înţelegeaţi ? - Bine. Adică...
- Îl idolatrizaţi. - Cam aşa ceva.
Şi de ce ai apucat calea asta ?
Pentru a impresiona un lăudăros pe care abia l-ai cunoscut,
sau pentru că voiai să fii ca tatăl tău ?
Din cauza tatălui meu, cu siguranţă.
Ascultă, Dean, eu nu...
În regulă.
Vă dau o clipă pentru a vă pune strategia la punct.
Şi apoi voi cita următorul martor.
Cine e următorul martor ? Te-a privit ca şi cum ai avea idee.
Habar n-am.
Toată comedia asta seamănă cu un episod din "Pee-Wee's Playhouse."
Următorul martor !
Acuzarea îl citează pe Sam Winchester.
Sam...
Nu e chiar viaţa pe care ţi-o doreai, aşa-i?
Detaliile diferă un pic
Un timp ai crezut că vei deveni avocat, că te vei căsători cu Jess.
Da, dar asta a fost demult.
Dar erai sau nu fericit că erai departe de "branşa" familiei
până să apară Dean în rabla aia ?
Spune adevărul.
E complicat.
Fapta aceea a avut un adevărat efect de domino.
Revino-ţi, iubita ta e moartă.
Nu e vina lui.
Sigur, şi nu e de vină nici pentru tot ce a urmat,
pentru toate morţile, sângele, pentru toate situaţiile limită.
Dean nu e direct responsabil de niciuna.
Dar nu crezi că fratele tău te-a târât înapoi
în harababura aia catastrofică
pentru că a preferat să fii şi tu blestemat decât să fie singur ?
Nu. Aş fi fost tras înapoi indiferent ce-aş fi făcut.
- Eşti sigur de asta ? - Destul de sigur.
- "Destul de sigur."? - Sunt foarte sigur.
Te cred.
Dacă era vorba să mă convingi pe mine aş fi spus...
- Poftim ? - Eu nu hotărăsc nimic, Sam.
Nu hotărăsc dacă Dean e vinovat sau nu.
Eu doar "cântăresc" vina care e deja acolo.
Este vorba doar despre ce simte Dean în adâncul sufletului.
Asta-i situaţia.
Deci dacă Dean crede că e nevinovat, atunci aşa este ?
"Dacă". Un mare "dacă".
De ce tot pomenesc de trecut ? Pentru a vedea dacă trecutul îl macină.
Oamenii vor să fie judecaţi. Chiar vor asta.
Dă-mi voie să-ţi spun că atunci când ai conştiinţa încărcată,
pedeapsa e milostenie.
- Vreau să-l citez pe Dean. - Nu zău ?
Ştii, există o ordine în procesul ăsta. Bine. Permit.
Aşadar, Dean...
Când ai venit după mine, ştiai că Jess va muri ?
Sau că va urma ce a urmat ?
- Binenţeles că nu ! - Fireşte.
De unde să ştii ? Eşti medium cumva ?
- Era o întrebare. - Nu.
- Desigur că nu-s medium. - Perfect.
Atunci de ce te-ai simţi vinovat pentru că nu poţi prezice viitorul ?
Da, nu prea are noimă. De fapt, nu mă simt vinovat.
- Şi Jo ? Ai omorât-o tu ? - Nu.
Nu-i aşa că nu te simţi vinovat pentru moartea ei
ci eşti doar trist pentru că s-a dus ?
- Ca e naşpa pur şi simplu ? - De fapt... cred că da.
Îmi place stilul tău, Sam. Foarte captivant.
Dean... Ai impresia că eşti de vină pentru chestiile astea ?
- Nu prea. - Atunci, te simţi vinovat?
Sau eşti doar trist şi asta nu-i treaba ăstuia ?
- Cum ai zis tu, varianta a doua. - Atunci îmi închei pledoaria.
Felicitări... Amândurora.
Bine. Pentru că mi-a plăcut... Voi fi generos şi întreb...
Dean, vrei să-mi chem şi ultimul martor ?
Ştiu că nu voiai s-o laşi în pace, dar aşa era cinstit.
Pentru nimic.
Sau am auzit destul ?
Despre ce naiba vorbeşte ?
Gata cu Ally McBeal. Dă sentinţa odată!
- Stai, Dean, câştigăm timp! - Nu va avea nicio importanţă, Sam !
Vreţi să vă mai gândiţi ? Aţi terminat ?
Curtea s-a decis.
Dean Winchester, ai fost găsit vinovat în suflet...
şi condamnat la moarte.
Îţi sugerez să-ţi închei socotelile cât mai degrabă.
La naiba, doar i-am spus.
Osiris i-ar fi venit de hac într-un fel sau altul.
Tipul nu rateaza nimic.
Mai avem timp. Găsim noi ceva.
Bobby.
Ce-ai aflat ?
O cale pentru a-l trimite pe Osiris un pic la nani.
Perfect. Chiar avem nevoie.
Din câte îmi dau seama,
ar trebui să-l adoarmă măcar vreo două secole.
S-a făcut asta de câteva ori, din vremea faraonilor şi până acum.
Adică e ceva temporar ?
Da, dar de durată.
Eu zic să folosim plasturele ăsta
şi să lăsăm un vânător în costum spaţial să găsească leacul.
Trebuie să-l îjunghii cu un corn de berbec.
Un corn de berbec ?
Unde găsesc un corn de berbec in Dearborn ?
N-am idee. Dar vezi să fie ascuţit.
N-o să te lase să-l înţepi de două ori.
Da. Mersi. Corn de berbec. (Shofar, goarnă din corn de berbec)
Bine.
Se pare că evreii suflă în ele o dată pe an.
- Şi unde găseşti una la ora asta ? - La sinagogă ?
Vrei să furi dintr-un Templu ? O nouă josnicie.
Eşti condamnat la moarte, Dean. Lasă poantele.
- Dă-mi cheile. Revin. - Rahatul o s-o trimită pe Jo, Sam.
Eşti vânător, Dean. Ştii să te aperi de fantome.
- Adică s-o mai omor o dată ? - Nu ai ucis-o tu, Dean.
Revin repede.
Poţi să ieşi acum.
Presupun că nu eşti aici pentru cursuri de bar mitzvah.
- Ştii că nu vreau să fac asta. - Ştiu.
Se pare că asta-i place. Un fel ciudat de "ochi pentru ochi".
- Nu-i nimic. - Ba cum să nu fie ?
- Meriţi mai mult de atât. - Nu, tu meritai.
Meritai mai mult de atât, Jo.
Am avut o viaţă faină, Dean. Serios.
Jegul ăla de judecător avea dreptate, în privinţa mea, să ştii.
- Ba nu avea. - Erai un copil.
Nu-i adevărat.
Şi tu şi Sam eraţi.
Eu doar... ştii... vânătorii nu sunt niciodată copii.
Eu n-am fost.
Nici măcar nu m-am gândit vreodată la asta.
- Nu e vina ta. Nu eşti tu responsabil. - Nu, dar n-am vrut s-o fac singur.
Dar cine vrea asta ?
Nu, corect ar fi fost să te trimit acasă, la maică-ta.
N-ai fi reuşit.
Avea dreptate cu ceva.
- Cu ce, că erai lulea după mine ? - Mai taci.
Te simţi vinovat pentru porcării pentru care nu ai nicio vină, Dean.
Totul parcă e mai clar când eşti mort.
În acest caz, ar trebui să-ţi seama că sunt aproape plin de porcării.
- Şi dacă mă golesc, ce se întâmplă ? - Chiar vrei să mori înainte să afli ?
- Dean. - Ascult.
A sosit timpul.
Haida de, Dean.
Am vânat fantome. Cunosc şmecheriile.
El mă obligă să fac asta.
Nu-i nimic.
Jo ?
- Ţi s-a părut că... suferă ? - Nu.
Nu, doar un pic cam palidă. În rest, era aceeaşi Jo.
De fapt, cred că era mai fericită.
Am o întrebare.
De unde naiba ţi-a venit ideea să te oferi să mă aperi ?
Voia să mă dea afară.
Cred că într-o altă viaţă ai fi devenit un avocat destul de bun.
- Am 0 la 1, Dean. - Nu e vina ta.
Ai fost destul de convingător.
- Deci despre ce vorbea ? - Cine ?
- Chestia aia cu ultimul martor. - N-am idee.
Sincer să fiu, putea fi vorba despre orice mort cunoaştem.
Apropo... pricep de ce m-a judecat maimuţoiul ăla
Îmi iese vinovăţia prin pori. Dar... pe tine cum de te-a sărit ?
Cred că pur şi simplu nu mă mai simt vinovat.
- Haida de. - Nu ştiu ce să zic, Dean.
Mi-am petrecut mare parte din viaţă simţindu-mă ca un rahat.
- Ai găsit secretul fericirii ? - Iadul.
Nu pretind că are logică.
Dar simt că am făcut multe pentru care trebuia să mă simt vinovat ,
apoi mi-am plătit datoriile şi am revenit curat, ştii ?
Şi a mers ? Adică simţi că ţi-ai plătit tot ?
Nu. Nu faci asta niciodată, ştii ?
Uneori îl văd pe Lucifer când mă spăl pe dinţi,
dar, nu ştiu ce să spun, am ajuns la concluzia
că trecutul e trecut şi că-mi pot continua viaţa.
Cel puţin aşa sper.
- Uşor de spus. - De acord.
Nu ştiu dacă să fiu invidios sau să mă sperii.
Te vei obişnui.
Nu vreau să par jalnic, dar mă simt destul de bine, Dean.
Va fi o plăcere să călătoresc cu tine-n maşină.
Traducerea şi adaptarea: CucuBau @ www.titrari.ro
Sincronizare WEB-DL: borcanel